Справа № 296/11652/25
2-а/296/29/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 року	м.Житомир	

Корольовський районний суд м. Житомира у складі головуючої судді Петровської М.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, -
встановив:
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кінзерська Наталія Володимирівна, звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із вказаною позовною заявою, відповідно до змісту якої просить скасувати постанову від 04.10.2025 серії ЕНА №5860420, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що постановою від 04.10.2025 серії ЕНА №5860420 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладено штраф в розмірі 3 400 грн. Так, в постанові зазначено, що 04.10.2025 о 00:44 в м.Житомир, вул.Велика Бердичівська, 40, водій передав керування транспортним засобом BMW 528 НЗ НОМЕР_1 громадянці ОСОБА_2 , яка не мала права керування транспортними засобами відповідної категорії, чим порушив п.2.2 ПДР – передача керування ТЗ особі, яка не має права керування ТЗ. Вважає вище зазначену постанову такою, що не відповідає вимогам закону, оскільки: у графі 7 додатком зазначено «Бк475846», проте ОСОБА_1 з цим додатком ніхто не ознайомлював, і невідомо яке доказове значення він має; жодного доказу, який би підтверджував викладені в оскаржуваній постанові обставини, немає; фактично розгляду справи не відбулось, про наявність прав на будь-які клопотання чи пояснення ОСОБА_1 не повідомлялось, не пред`являлось ні фото, ні відео, що підтверджувало б викладені в оскаржуваній постанові обставини, не надавались пояснення, не допитувались свідки, не досліджувались докази; в оскаржуваній постанові не зазначено хто водій транспортного засобу, також не зазначено який водій передав право керування даним транспортним засобом. Отже, оскаржувана постанова винесена відповідачем з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, що призвело до порушення прав позивача, передбачених статтею 268 КУпАП, а ОСОБА_1 безпідставно визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП. 
Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.
04 листопада 2025 року на адресу Корольовського районного суду м. Житомира від представника відповідача Департаменту патрульної поліції – Ярошенко Олени Михайлівни надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить в позові відмовити за безпідставністю. В обґрунтування поданого відзиву представник відповідача зазначає, що згідно відеозапису автомобіль BMW 528 з номерним знаком НОМЕР_1 близько 01:44 години 04.10.2025 рухався по вулиці Велика Бердичівська в період дії комендантської години. Здійснюючи зупинку на вимогу працівника поліції, водій пересідає на заднє сидіння, в результаті чого при підході поліцейського до авто на водійському сидінні нікого немає. Позивач, що у цей час перебуває на передньому пасажирському сидінні та на запитання поліцейського «Що сталось?» відповідає - «Та така ситуація, дівчину учив кататись. Вона злякалась», далі на запитання поліцейського «Де дівчина? Де її документи?» відповів - «Ззаді», далі на запитання поліцейського до дівчини «Посвідчення водія є» та відповіла - «Немає». Поліцейським було достовірно встановлено, що позивач передав керування транспортним засобом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була неповнолітньою, у зв`язку з чим поліцейським було складено протокол серії ЕПР1 № 472788 відносно останньої, який направлений на розгляд Корольовського районного суду міста Житомира (справа № 296/11423/25). При цьому поліцейський, що підійшов до автомобіля представився, попередив про здійснення відеофіксації розмови та вислухавши пояснення щодо події водія та позивача попередив останніх про адміністративну відповідальність за вчинені дії та, в подальшому провів розгляд справи в порядку скороченого провадження. Посилання на технічні засоби, якими здійснювалась фіксація правопорушення міститься у пункті 7 оспорюваної постанови ( БК475816). Позивач був присутній на місці складання постанови, був повідомлений про її складання, під час спілкування ним висловлювались свої заперечення та доводи по суті вчиненого правопорушення, що свідчить про можливість реалізації своїх прав та об`єктивне рішення інспектора, як посадової особи, що приймає рішення у справі. Позивач був повідомлений про час та місце розгляду справи, йому були роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, а також строки сплати штрафу та порядок примусового виконання постанови про стягнення штрафу. Отже, постанова серії ЕНА №5860420 є правомірною.
Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 11 листопада 2025 року, розгляд адміністративної справи № 296/11652/25 постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у справі, судове засідання призначено на 20.11.2025 на 10:30.
За клопотанням представника поозивача розгляд справи 20.11.2025 відкладено на 15.01.2026 на 10:00.
Від представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Кінзерської Н.В. 15.01.2026 надійшла заява, відповідно до змісту якої просить справу за №296/11652/25 розглядати в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, до матеріалів справи долучає постанову Корольовського районного суду м. Житомира по справі за №296/11423/25, якою закрито провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП ОСОБА_2 . У заяві також вказує, що постанова по справі №296/11423/25 має важливе значення у справі за №296/11652/25, оскільки позивача ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він нібито передав керування транспортним засобом BMW 528 НЗ НОМЕР_1 громадянці ОСОБА_2 . Однак, відповідно до відео, яке наявне в матеріалах судової справи 475846 (розпочинається о 00:30:52), на даному відео автомобіль припаркований, а на пасажирському сидінні взагалі нікого немає. Тобто, обгрунтування поліції, які зазначені в постанові, не відповідають дійсності, оскільки в постанові зазначено про передачу права керування, натомість атомобіль був припаркований, та передача права керування позивачем ОСОБА_2 спростовується постановою суду у справі за №296/11423/25. Також просить клопотання про виклик свідка залишити без розгляду.
Від представника відповідача Департаменту патрульної поліції – Ярошенко О.М. 15.01.2026 надійшла заява, у якій просить судові засідання по справі №296/11652/25 проводити без їхньої участі, підтримує відзив на позовну заяву. Також зазначає, що прийняте рішення Корольовського районного суду м. Житомира по справі №296/11423/25 винесене відносно ОСОБА_2 , тому у даному випадку не має преюдиційного значення та не повинно враховуватися під час прийняття рішення у цій справі, оскільки відомості, що викладені у рішенні спростовуються відеозаписом з портативного реєстратора поліцейського, та за сукупністю доказів по справі у діях позивача наявний склад інкримінованого правопорушення.
Відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Перевіривши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до поданого клопотання представником позивача від 15.01.2026, суд приймає відмову від виклику та допиту свідка ОСОБА_2 .
Cудом встановлено, що 04 жовтня 2025 року поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону полк 1 Управління патрульної поліції в Житомирській області сержантом поліції Сербіним Володимиром Олександровичем було винесено постанову серії ЕНА №5860420 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400,00 грн.
Згідно змісту вищевказаної постанови, 04.10.2024 0 00 годині 44 хвилин 07|м. Житомир, вулиця Велика Бердичівська, 40, водій передав керування транспортним засобом BMW 528 НЗ НОМЕР_1 громадянці ОСОБА_2 , яка не мала права керування транспортними засобами відповідної категорії, чим порушив п.2.2 ПДР України.
Не погоджуючись з постановою серії ЕНА №5860420 від 04.10.2025, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути притягнутий заходам адміністративного примусу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.
Пунктом 9 частини 1 статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно п.1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9).
У відповідності до пункту 2.2 ПДР України, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.
У відповідності до положення частини 2 статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 1 статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені в тому числі ч.2 ст.126 КУпАП.
За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Згідно пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Системний аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок про те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного суду від 20 травня 2020 року у справі №524/5741/16-а).
Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві стверджує, що не вчиняв адміністративне правопорушення. 
Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 11 грудня 2025 року у справі №296/11423/25, закрито провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова набрала законної сили 23 грудня 2025 року.
За змістом даної постанови, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1№472788 від 04.10.2025, ОСОБА_2 , 04 жовтня 2025 о 00 год. 44 хв, в м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, 40, керувала транспортним засобом BMW 528 д.н.з НОМЕР_1 , не маючи права на керування транспортними засобами відповідної категорії, не отримувала посвідчення водія відповідної категорії. Своїми діями ОСОБА_2 порушила вимоги п. 2.1.А Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.
У постанові суду від 11 грудня 2025 року у справі №296/11423/25 зазначено, що "...під час дослідження відеозапису встановлено, що такий не підтверджує факту керування транспортним засобом ОСОБА_3 у момент, який їй інкримінується, та не містить даних, які б однозначно свідчили про наявність у її діях складу адміністративного правопорушення. Факт керування ОСОБА_2 крім протоколу, підтверджується лише рапортом поліцейського, який не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, згідно з правовою позицією Верховного Суду висловленої в постанові від 20.05.2020 по справі №524/5741/16-а, заперечується особою, яка притягається до відповідальності й не підтверджується іншими доказами по справі, а тому суд приходить до висновку про недостатність таких доказів для встановлення факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом у вказану в протоколі дату і час.".
Відповідно до ч.4, ч.5 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. 
Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 11 грудня 2025 року у справі №296/11423/25, що набрала законної сили, встановлено недостатність доказів для підтвердження факту керування ОСОБА_2 04 жовтня 2025 о 00 год. 44 хв, в м.Житомир, вул.Велика Бердичівська, 40, транспортним засобом BMW 528 д.н.з НОМЕР_1 , та, відповідно, закрито провадження у справі, за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.
Оскільки вказаною постановою встановлено відсутність факту керування 04 жовтня 2025 о 00 год. 44 хв ОСОБА_2 транспортним засобом BMW 528 д.н.з НОМЕР_1 , наведене виключає склад правопорушення, за яким, всупереч п.2.2 ПДР України, ОСОБА_1 передав право керування ОСОБА_2 .
Також, з дослідженого судом відеозапису з портативного відеореєстратора 475846 не встановлено факту передачі ОСОБА_1 керування транспортним засобом BMW 528 д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_2 . На відеозаписі зафіксовано, що на узбіччі дороги перебуває автомобіль чорного кольору (номерний знак не зафіксовано), на передньому пасажирському сидінні якого перебуває ОСОБА_1 , на задньому - дівчина.
Отже, відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку було б встановлено наявність в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.
Суд не досліджує інші аргументи сторін, покладені в основу позову та відзиву, оскільки такі не впливають на висновки суду у цій справі.
В контексті наведеного необхідно також відзначити, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи відсутність належних доказів правомірності винесеної постанови серії ЕНА №5860420 від 04.10.2025, суд дійшов висновку про необхідність скасування спірної постанови, а отже задоволення позову в цій частині.
Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст.139 КАС України, з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн.
Керуючись статтями 72-77, 90, 241-246, 257, 262, 268-272, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ухвалив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Департаменту патрульної поліції (м.Київ, вул.Федора Ернста, 3, код ЄДРПОУ 40108646) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, - задовольнити.
Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5860420 від 04.10.2025 про накладення адміністративного стягнення на  ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь  ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.).
Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 27.01.2026.

Cуддя М. В. Петровська