Справа № 161/2636/25 
Провадження № 3/161/250/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року м.Луцьк
Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Антіпова Т.А., за участю секретаря судового зсідання - Семенової І.М., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Мисковця І.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,- 
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2025 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшов для розгляду протокол серії ЕПР № 236992 від 02.02.2025 року, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до якого 02.02.2025 року о 22:45 годин, водій ОСОБА_1 , в селі Рованці, вулиця Європейська, будинок 12, керував транспортним засобом марки «Audi A6», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння провадився зі згоди водія у передбаченому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager. Вищевказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п.2.9 ПДР та ч. 1 ст. 130 КУпАП.
12.05.2025 року на адресу суду від захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Мисковця І.А. надійшло клопотання про закриття провадження у справі. Зазначає, що ОСОБА_1 є діючий військовослужбовець та перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 . 
Під час оформлення документів і складання протоколу про адміністративне припорошення, ОСОБА_1 неодноразово наголошував інспекторам патрульної поліції у Волинській області, що він є діючий військовослужбовець Збройних Сил України. А відтак, за приписами ч. 3 ст. 266-1 КУпАП ОСОБА_1 міг бути підданий огляду на стан алкогольного сп`яніння тільки посадовою особою уповноваженою на те начальником управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України з використанням спеціальних тенісних засобів та тестів відповідно до встановленого ч.2-7 ст. 266-1 КУпАП. Цей установлений законом порядок працівникам поліції не був дотриманий. Тому вся процедура огляду, яку застосували до ОСОБА_1 , згідно з категоричними приписами ч.9 ст.266-1 КУпАП є не дійсною, а її результати недопустимими доказами, оскільки отримані всупереч умовам та порядку встановлених законом.
В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Мисковець І.А. вину ОСОБА_1 в інкримінованому правопорушенні заперечив, просив закрити провадження у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, з посиланням на надані свідком ОСОБА_2 пояснення, а також відсутність у матеріалах справи доказів керування транспортним засобом марки «Audi A6», державний номерний знак НОМЕР_1 , саме ОСОБА_1 . 
В судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_2 , яка є дочкою ОСОБА_1 . Вказаний свідок повідомила суду про те, що її батько ОСОБА_1 є підполковником ЗСУ та проходить службу на посаді інструктора з водіння бойових машин навчального центру військової частини НОМЕР_2 . Того дня, біля 10-ї години ранку, їй зателефонував батько ОСОБА_1 та попросив приїхати забрати його з навчального центру (полігону) в АДРЕСА_2 , так як він уже два тижні був там у відрядженні. Повідомила, що вона виїхала за батьком в післяобідню пору автомобілем Audi д.н.з. НОМЕР_1 , яким вона зазвичай користується та який є її сімейним автомобілем, право власності на який зареєстровано за її чоловіком ОСОБА_3 .
По приїзду на місце, вона ще довго чекала на батька. Коли її батько ОСОБА_1 владнав свої справи, вони разом виїхали додому. Це було орієнтовно після 20.00 год. вечора. В той день була зима, лежав сніг.
Повідомила, що всю дорогу, як туди так і в зворотному напрямку за кермом була тільки вона. На під`їзді до м. Луцьк, а саме в районі автозаправки UPG вона «вскочила» автомобілем в яму, після чого вона втратила контроль за автомобілем та її почало носити по дорозі. Після чого її автомобіль, вдарився в бордюр та в`їхав передніми колесами на зелену зону кільця кругового руху в напрямку вул. Львівська, с. Рованці та с. Гірка Полонка.
Після повної зупинки автомобіля вона з батьком вийшли подивитися що трапилось. В ході огляду авто свідок ОСОБА_2 разом з її батьком ОСОБА_1 помітили, що одне колесо, спустило, а інше взагалі розірвало з пошкодженням диска. Так як їй було відомо, що на автозаправці ANP в с. Рованці є шино монтаж, вона вирішила викликати таксі та поїхати на шино монтаж купити колесо та привезти для заміни. ОСОБА_1 залишився біля машини та мав накачати інше колесо яке спустило. 
Ствердила, що з моменту коли вона поїхала та повернулася назад з колесом пройшло орієнтовно 1,5 - 2 години часу. По приїзду, біля її автомобіля як і раніше був лише її батько ОСОБА_1 , який повідомив, що доки її не було приїздили працівники поліції і проводили його освідування і напевне склали на нього протокол. На запитання чому він їм не повідомив, що за кермом була вона, ОСОБА_1 промовчав. Припускає, що не хотів, щоб у дочки були якісь проблеми. Далі вони замінили одне колесо та накачали інше і поїхали додому. 
Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до відповідальності, допитавши свідка ОСОБА_2 , дослідивши наявні у справі докази, в тому числі відтворивши відеозапис з місця події, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до положень ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:
1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;
2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;
3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;
4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;
5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Виходячи з вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом встановлено, що 02.02.2025 року інспектором 1 роти 1 батальйону УПП у Волинській області капітаном поліції  складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 236992, яким зафіксовано вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).
Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 236992, що 02.02.2025 року о 22:45 годин, водій ОСОБА_1 в селі Рованці, вулиця Європейська, будинок 12, керував транспортним засобом марки «Audi A6», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння провадився зі згоди водія у передбаченому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager.
Щодо твердження захисника про те, що військовослужбовець ОСОБА_1 , який згідно протоколу перебував за кермом із ознаками алкогольного сп`яніння, за приписами ч. 3 ст. 266-1 КУпАП міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до ч. 2-7 ст. 266-1 КУпАП та Порядку, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2024 р. № 32, слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 3ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Таким чином, огляд на стан сп`яніння в порядку передбаченомуст.266-1КУпАП проводиться щодо тих військовослужбовців, щодо яких є підстави вважати, що вони розпивають алкогольні напої або вживають наркотичні чи психотропні речовини, за що передбачена відповідальність заст. 172-20 КУпАП.
При цьому, огляд водія, який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння проводиться на підставі ст. 266 КУпАП.
Отже, в даному випадку ОСОБА_1 , як суб`єкт правопорушення є водієм, а тому огляд на стан сп`яніння вірно проведений відповідно до вимог ст. 266 КУпАП. Натомість факт перебування його у якості військовослужбовця не впливає на кваліфікацію правопорушення та необхідності проведення огляду в особливому порядку.
Суд звертає увагу на наступні обставини.
Безпосередньо в судовому засіданні захисником ОСОБА_1  було надано пояснення, згідно яких останній не перебував за кермом транспортного засобу. Вказане також підтверджується показами свідка.
Окрім цього, суд відтворив під час судового розгляду справи відеодиск, на якому зафіксовано події, які мали місце 02.02.2025 року о 22:45 год., проте даний відеоносій не містить доказів (не зафіксовано) факту керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Audi A6», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.
Щодо твердження захисника про те, що військовослужбовець ОСОБА_1 , який згідно протоколу перебував за кермом із ознаками алкогольного сп`яніння, за приписами ст. 266-1 КУпАП, міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до ч. 2-7 ст. 266-1 КУпАП та Порядку, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2024 р. № 32, слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Таким чином, огляд на стан сп`яніння в порядку передбаченомуст.266-1КУпАП проводиться щодо тих військовослужбовців, щодо яких є підстави вважати, що вони розпивають алкогольні напої або вживають наркотичні чи психотропні речовини, за що передбачена відповідальність заст. 172-20 КУпАП.
При цьому, огляд водія, який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння проводиться на підставі ст. 266 КУпАП.
Отже, в даному випадку ОСОБА_1 , як суб`єкт правопорушення є водієм, а тому огляд на стан сп`яніння вірно проведений відповідно до вимог ст. 266 КУпАП. Натомість факт перебування його у якості військовослужбовця не впливає на кваліфікацію правопорушення та необхідності проведення огляду в особливому порядку.
Проте, щодо підтвердження факту того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, суд зазначає наступне.
Верховний Суд у своїй постанові від 18.07.2019 у справі № 216/5226/16-а вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність вчинюваних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).
На відеозаписі, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 236992 від 02.02.2025 року, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не зафіксовано зупинки автомобіля після його руху, факту руху транспортного засобу під керуванням ним водієм ОСОБА_1 .
У постанові Верховного Суду №404/4467/16-а від 20.02.19р. викладений правовий висновок, відповідно до якого керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі; експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.
У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Відповідно до статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.
Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Положеннями ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Аналізуючи у сукупності докази по справі, суд встановив, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на винні дії ОСОБА_1 , зокрема, щодо керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Підсумовуючи викладене, вказані вище обставини в сукупності дають підстави для висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ч.1 ст. 130 КУпАП, п. 1 ст. 247 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області     Т.А. Антіпова