Головуючий І інстанції: Шевченко О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 р. 	Справа № 520/4467/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 22.07.25 по справі № 520/4467/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Директора Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги Бородавка Анатолій Іванович   
про визнання діяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до директора Східного регіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги ОСОБА_2 , в якому просив суд:
- визнати неправомірною та такою, що порушує статтю 19 Конституції України, діяльність відповідача щодо ненадання позивачеві безоплатної вторинної правничої допомоги з виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду № 520/2761/2024 від 07.11.2024;
- зобов`язати відповідача надати позивачеві безоплатну вторинну правничу допомогу з представництва його інтересів в судах, Державній виконавчій службі, Пенсійному фонді України з виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду № 520/2761/2024 від 07.11.2024.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що позивач є учасником бойових дій і відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» має право на безоплатну вторинну правничу допомогу. 05.12.2024, 07.02.2025 звертався до відповідача із заявами про надання безоплатної вторинної правничої допомоги у справі № 520/2761/2024, проте відповідач відмовив у наданні такої допомоги з необґрунтованих підстав. Уважає таку відмову відповідача протиправною, такою, що порушує статтю 19 Конституції України, з огляду на що звернувся до суду з вимогами про зобов`язання відповідача надати позивачеві безоплатну вторинну правничу допомогу з представництва його інтересів в судах, Державній виконавчій службі, Пенсійному фонді України з виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду № 520/2761/2024 від 07.11.2024.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Директора східного регіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги ОСОБА_2 про визнання діяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, не згодний з відповідями відповідача оскільки його звернення до відповідача відповідали вимогам ст. 18 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу», якою встановлено, що звернення про надання одного з видів правничих послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону, подаються особами, які досягли повноліття, або їх представниками до центру з надання безоплатної правничої допомоги в письмовій формі за місцем фактичного проживання таких осіб незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування особи або за місцезнаходженням органу, що здійснює дізнання, досудове розслідування, суду, слідчого судді, що розглядають справу. У зверненні зазначаються прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання особи, яка потребує безоплатної вторинної правничої допомоги, поштова адреса, номери засобів зв`язку, викладається суть питання, для вирішення якого особа звертається за безоплатною вторинною правничою допомогою, та зазначається її належність до категорії осіб, які мають право на безоплатну вторинну правничу допомогу. Письмове звернення підписується такою особою або її представником та подається до центру з надання безоплатної правничої допомоги особисто або надсилається поштою. Разом із зверненням про надання безоплатної вторинної правничої допомоги подаються документи (копії документів, завірені в установленому порядку), що ідентифікують особу, яка потребує безоплатної вторинної правничої допомоги, та підтверджують її належність до однієї з категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 цього Закону. Центр з надання безоплатної правничої допомоги має право отримувати інформацію про підтвердження належності особи до суб`єктів права на безоплатну вторинну правничу допомогу з відповідних державних реєстрів.
На переконання позивача, діями і рішеннями відповідача, які виражені у поверненні його звернень на надання безоплатної правничої допомоги без виконання, є фактичною відмовою в наданні безоплатної правничої допомоги, що не передбачено ст. 20 Закону України «Про безоплатну правничу правничу допомогу», яка встановлює вичерпний перелік підстав для відмови, а саме: особа не належить до жодної з категорій осіб, передбачених частинами першою - третьою статті 14 цього Закону; особа подала неправдиві відомості або фальшиві документи з метою віднесення її до однієї категорій осіб, які мають право на безоплатну вторинну правничу допомогу; вимоги особи щодо захисту стосуються вчинення дій чи підготовки документів, що не передбачені законодавством; особі раніше надавалася безоплатна вторинна правнича допомога з одного і того ж питання; особа використала право на отримання безоплатної вторинної правничої допомоги відповідно до частини четвертої статті 14 цього Закону; особа використала всі національні засоби правового захисту у справі, з якої звертається за наданням безоплатної вторинної правничої допомоги.
Таким чином, позивач вважає рішення відповідача про повернення його заяви після усунення недоліків, незаконним та таким, що порушує його право на отримання безоплатної правничої допомоги.
Відповідач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначає, що аргументи позивача, що листи (№ №010/08.1-9ЯЮВ/619 від 30.01.2025 та № 9/ПОВ/888 від 12.02.2025) про повернення його звернень про надання безоплатної правничої допомоги, є фактично рішеннями про відмову в наданні безоплатної правничої допомоги, є помилковим.
На переконання представника відповідача, повернення звернення про надання БВПД є дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на обов`язок самого суб`єкта надання безоплатної правничої, всебічно вивчивши питання заявника та у разі встановлення недоліків, роз`яснити шляхи їх усунення, що повністю відповідає вимогам ст. 18 Закону № 3460-УІ, не створює підстав для відмови в наданні БВПД і не позбавляє права повторного звернення після усунення недоліків.
Отже, Східним МРЦ у листах № 010/05-31/4706 від 09.12.2024 р., № 0Ю/08.1-9/ПОВ/619 від 30.01.2025р., № 010/08.1-9/ГЮВ/888 від 12.02.2025 р. вказано позивачу на недоліки, які містили його звернення від 05.12.2024 р., 27.01.2025 р. та 07.02.2025 р., що прямо передбачено вимогами ст.18 Закону № 3460-УІ.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 05.12.2024 позивач подав заяву про надання безоплатної вторинної правової допомоги (далі також – БВПД) до сектору «Харківське бюро правничої допомоги №1» Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги з питання «надати адвоката для надання всіх видів правничих послуг, передбачених ч. 2 ст. 13 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» у судовій справі № 520/2761/24 до закінчення судового процесу виконанням судового рішення».
Заява позивача про надання БВПД від 05.12.2024 розглянута відповідачем і повернута позивачу листом № 010/05-31/4706 від 09.12.2024.
27.01.2025 (вдруге) позивачем подано заяву про надання БВПД до сектору «Харківське бюро правничої допомоги №1» з питання «представництва інтересів по виконанню рішення суду (Харківського окружного адміністративного) № 520/2761/2024».
Заява позивача про надання БВПД від 27.01.2025 розглянута відповідачем і повернута позивачу листом № 010/08.1-9/ПОВ/619 від 30.01.2025.
07.02.2025 (втретє) позивачем подано заяву про надання БВПД до сектору «Харківське бюро правничої допомоги №1» з питання «представництва інтересів в судах, державній виконавчій службі, Пенсійному фонді по виконанню рішення Харківського окружного адміністративного суду № 520/2761/2024 відповідно до п. 2 ч. 2 ч. 13 та п. 7 ч. 1 ст. 17 Закону України “Про безоплатну правничу допомогу».
Листом № 010/08.1-9/ПОВ/888 від 12.02.2025 повернуто заяву про надання БВПД від 07.02.2025.
Позивач, уважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання безоплатної вторинної правничої допомоги з виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду № 520/2761/2024 від 07.11.2024, звернувся до суду з позовом у цій справі.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що повернення заяви, в розумінні норм Закону № 3460-VІ, не є відмовою в наданні БВПД, а є законодавчо закріпленим інструментом щодо обов`язку суб`єкта надання безоплатної правничої допомоги роз`яснити виявлені недоліки та шляхи їх усунення в першу чергу з метою забезпечення гарантованого права на якісну правничу допомогу, закріпленого в ст. 59 Конституції України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Основним нормативним актом, що регулює правовідносини у сфері надання безоплатної правничої допомоги суб`єктам права на безоплатну первинну правничу допомогу та суб`єктам права на безоплатну вторинну правничу допомогу є Закон України «Про безоплатну правничу допомогу» № 3460-УІ (далі - Закон № 3460-УІ).
Відповідно до частини 2 статті 7 Закону № 3460-УІ встановлено, що безоплатна первинна правнича допомога включає такі види правничих послуг:
1) надання правової інформації;
2) надання консультацій і роз`яснень з правових питань;
3) складення заяв, скарг та інших документів правового характеру (крім документів процесуального характеру).
Частина 2 статті 13 Закону № 3460-УІ визначає види правничих послуг, що надаються для реалізації права певної категорії осіб на безоплатну вторинну правничу допомогу (далі - БВПД), а саме: 1) захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правничу допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 3) складення документів процесуального характеру.
Відповідно до ч.1, 2 ст.13 Закону Закон №3460-VI безоплатна вторинна правова допомога вид державної гаранти, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.
Згідно до ст.15 Закону № 3460-УІ суб`єктами надання безоплатної вторинної правничої допомоги в Україні є центри з надання безоплатної правничої допомоги та адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правничу допомогу.
Частиною 5 ст. 16 Закону № 3460-УІ закріплено, що повноваження та порядок діяльності центрів з надання безоплатної правничої допомоги встановлюються Положенням про центри з надання безоплатної правничої допомоги, що затверджується Міністерством юстиції України.
Східний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги (далі - Східний МРЦ) діє на підставі Положення про Східний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги, затверджене наказом Координаційного центру з надання правничої допомоги від 28.12.2023 №103 (далі Положення № 103).
Відповідно до ч. 11 Положення № 103 директор міжрегіонального центру зокрема здійснює керівництво діяльністю міжрегіонального центру, відповідає за виконання покладених на міжрегіональний центр завдань, представляє інтереси міжрегіонального центру у взаємовідносинах з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними і фізичними особами.
Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону № 3460-УІ звернення про надання одного з видів правничих послуг, передбачених ч.2 ст. 13 Закону, подаються особами, які досягли повноліття, або їх представниками до центру з надання безоплатної правничої допомоги в письмовій формі за місцем фактичного проживання таких осіб незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.
У зверненні зазначаються прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання особи, яка потребує БВПД, поштова адреса, номери засобів зв`язку, викладається суть питання, для вирішення якого особа звертається за БВПД, та зазначається її належність до категорії осіб, які мають право на БВПД.
У випадку недотримання вимог звернення повертається клієнту для його приведення у відповідність вимогам Закону (ч.2 ст. 18 Закону № 3460-VI).
Згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення доступу до безоплатної правничої допомоги» № 3022-ІХ від 10.04.2023 було внесено зміни до ст. 18 Закону № 3460-УІ, яку викладено в новій редакції.
Саме від часу набрання чинності даним Законом було змінено Порядок подання звернення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги.
Зокрема Центрам з надання безоплатної правничої допомоги надано дискреційне право повернення звернення про надання БВПД з підстав невідповідності його вимогам статті 18 Закону № 3460-УІ.
Отже, прийняттю рішення про надання або відмову в наданні безоплатної вторинної правничої допомоги передує процедура подання самого звернення, перевірка на відповідність вимогам ст. 18 Закону № 3460-УІ, його розгляд, а вже потім прийняття відповідного рішення.
Відповідно до частини другої статті 18 Закону № 3460-УІ звернення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, оформлене без дотримання вимог, визначених цією статтею, повертається заявникові з відповідними роз`ясненнями для усунення недоліків. Після усунення недоліків звернення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги може бути подано повторно.
Аналізуючи наведені приписи колегія суддів зазначає, що Законом №3460-VI чітко визначено вимоги до змісту та форми звернення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, у якому серед іншого, викладається суть питання, для вирішення якого особа звертається за безоплатною вторинною правничою допомогою, та надаються документи підтверджують її належність до категорії осіб, передбачених частиною першою статті 14 цього Закону.
Порядок розгляду звернення особи про надання безоплатної вторинної правової допомоги визначений статтею 19 Закону №3460-VI, частинами 1, 3, 4 якої передбачено, що у разі звернення особи про надання одного з видів безоплатної вторинної правової допомоги Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги зобов`язаний протягом десяти днів з дня надходження звернення прийняти рішення щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги. Якщо особа належить до однієї з категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 цього Закону, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги і письмово повідомляє про це особу або її законного представника, а також суд, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, в яких здійснюватиметься представництво інтересів особи. Якщо особа не має підстав для отримання безоплатної вторинної правової допомоги, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги і надсилає копію цього рішення особі, яка звернулася про надання такої допомоги, з одночасним роз`ясненням порядку оскарження рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги.
Відповідно до частини першої статті 20 Закону №3460-VI особі може бути відмовлено в наданні безоплатної вторинної правової допомоги за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) особа не належить до жодної з категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 цього Закону; 2) особа подала неправдиві відомості або фальшиві документи з метою віднесення її до однієї категорій осіб, які мають право на безоплатну вторинну правову допомогу; 3) вимоги особи про захист або відновлення її прав є неправомірними; 4) особі раніше надавалася безоплатна вторинна правова допомога з одного і того ж питання; 5) особа використала всі національні засоби правового захисту у справі, з якої звертається за наданням безоплатної вторинної правової допомоги.
Аналізуючи наведене правове регулювання, колегія суддів доходить висновку, що право на отримання безоплатної правничої допомоги гарантовано Конституцією України, а зміст і порядок реалізації такого права визначено у Законі України "Про безоплатну правову допомогу" від 02.06.2011 за №3460-VI.
Вказаний Закон виокремлює два види безоплатної правової допомоги: 1) безоплатну первинну правничу допомогу, яка надається в повному обсязі усім особам, які перебувають під юрисдикцією України та 2) безоплатну вторинну правничу допомогу, яка надається певній категорії осіб, у випадках, передбачених цим Законом.
Перелік правових послуг, які охоплює безоплатна первинна правнича допомога, а також порядок їх надання, відмінний від переліку та порядку надання правових послуг в межах безоплатної вторинної правничої допомоги. Ця відмінність зумовлена тим, що за приписами Закону №3460-VI безоплатна первинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає в інформуванні особи про її права і свободи, порядок їх реалізації, відновлення у випадку їх порушення та порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина 1 статті 7 Закону №3460-VI), а безоплатна вторинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя (частина 1 статті 13 Закону №3460-VI).
Порядок надання безоплатної правової допомоги працівниками місцевих центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги, який затверджений Наказом Координаційного центру з надання правової допомоги № 102 від 11.10.2024 (далі - Порядок №102), визначає основні характеристики моделі гарантованого державою надання безоплатної первинної та вторинної правової допомоги, передбачені законодавством, працівниками місцевих центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги (далі - центри).
Пунктом 6 Порядку №102 визначено, що заява про надання БВПД складається клієнтом або його представником відповідно до вимог статті 18 Закону із зазначенням виду послуги БВПД та суті правового питання.
Суть правового питання має містити лаконічний опис ситуації, що склалася у клієнта; відомості, які містять назву відповідного органу, установи, організації, дії (бездіяльність) якої є предметом звернення за БВПД; реквізити, номери справ/проваджень, процесуальний статус клієнта у справі/провадженні, назви статей Кримінального кодексу України (якщо звернення клієнта стосується його участі у кримінальному провадженні) та інші відомості, необхідні для організації та надання клієнту БВПД.
Якщо особа не може скласти заяву про надання БВПД самостійно, працівник центру допомагає йому у складанні такої заяви. Заява про надання БВПД може містити лише одне правове питання, що потребує вирішення та один із видів правничих послуг.
Зазначені вимоги безпосередньо пов`язані із подальшим визначенням чіткого обсягу дій (завдань) працівника центру чи адвоката, під час надання ними відповідних правничих послуг в рамках виконання наказу або доручення.
З матеріалів справи встановлено, що 05.12.2024 позивач подав заяву про надання безоплатної вторинної правової допомоги до сектору «Харківське бюро правничої допомоги №1» Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги з питання «надати адвоката для надання всіх видів правничих послуг, передбачених ч. 2 ст. 13 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» у судовій справі № 520/2761/24 до закінчення судового процесу виконанням судового рішення».
З відзиву відповідача на апеляційну скаргу позивача встановлено, що розглядаючи заяву позивача про надання БВПД, встановити суть правового питання, вирішення якого потребує надання БВПД, не виявилось можливим, оскільки не зрозуміло якого саме виду правничих послуг, передбачених частиною 2 статті 13 Закону № 3460-VI потребує позивач: «захисту», «складання процесуальних документів» чи «здійснення представництва інтересів».
Під час ознайомлення зі змістом заяви та суттю питання юристом сектору «Харківське бюро правничої допомоги №1» проведено інтерв`ювання позивача та з`ясовано, що згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень подана позивачем позовна заява у справі № 520/2761/24 задоволена повністю, а отже порушені права, які були предметом адміністративного спору, відновлено шляхом прийняття судового рішення на користь ОСОБА_1 .
Так, позивачу надані пояснення, що суть питання, викладеного у його зверненні, є нечіткою та незрозумілою, зокрема, якими діями чи бездіяльністю порушено права позивача і чи взагалі має місце таке порушення; які права та свободи є порушеними та потребують відновлення після повного задоволення позовних вимог у справі № 520/2761/24; чи є документи, що свідчать про факти протиправності дій.
При спілкуванні з юристом позивачем не було надано чи повідомлено юристові доказів того, що відповідач у судовій справі № 520/2761/24 не визнає відновлених судом прав, не бажає його виконувати або має намір оскаржити судове рішення.
Листом № 010/05-31/4706 від 09.12.2024 заяву позивача про надання БВПД від 05.12.2024 повернуто позивачу з роз`ясненнями та запропоновано: вказати один з видів правничих послуг, необхідних для реалізації права на отримання БВПД щодо вже ухваленого судового рішення у справі № 520/2761/24. У листі зазначалося, що згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень подана позивачем позовна заява у справі № 520/2761/24 задоволена повністю, що свідчить відновлення порушених прав шляхом прийняття судового рішення, а також наголошувалося на відсутності доказів того, що відповідач у судовій справі № 520/2761/24 не визнає відновлених судом прав позивача, не бажає його виконувати або має намір оскаржити судове рішення.
У відповіді також позивачу було роз`яснено зміст кожного з видів правничих послуг, передбачених частиною 2 статті 13 Закону № 3460-УІ, які включає в себе безоплатна вторинна правнича допомога України, а саме:
1) захист - вид правничої допомоги, що полягає у захисті особи. суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду кримінальних справ;
2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правничу допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами, що передбачає в виконання комплексу юридичних дій, спрямованих на захист та реалізацію прав, свобод і законних інтересів осіб у судах, державних установах та перед іншими суб`єктами, включаючи складання документів процесуального характеру:
3) складання документів процесуального характеру - це окремий вид правничої допомоги, який зводиться виключно до складання документів, які зазвичай подаються до суду.
Незважаючи на роз`яснення недоліків, які встановлено при поданні заяви від 05.12.2024, і пропозиції скористатися допомогою юристів для їх усунення, позивач звернувся до відповідача із заявою від 27.01.2025 з питання «представництва інтересів по виконанню рішення суду (Харківського окружного адміністративного) № 520/2761/2024». Жодних додатків до такої заяви позивачем додано не було.
Листом Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги № 010/08.1-9/ПОВ/619 від 30.01.2025 про повернення заяви від 27.01.2025, позивачу роз`яснено, що подана заява про надання БВПД оформлена без дотримання вимог, визначених ст. 18 Закону № 3460-VI, та запропоновано усунути недоліки, а саме: конкретизувати суть питання, які саме права чи свободи порушені і в чому полягає необхідність їх захисту або відновлення. Також роз`яснено зміст кожного з видів правничих послуг, передбачених ч. 2 ст. 13 Закону № 3460-VI.
Додатково повідомлено, що для реалізації права на примусове виконання судового рішення позивачу необхідно звернутись:
1) в канцелярію Харківського окружного адміністративного суду за адресою: м. Харків, майдан Свободи, 6 із заявою про видачу виконавчого листа у справі № 520/2761/24;
2) після отримання виконавчого листа у справі подати заяву про відкриття виконавчого провадження до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за адресою: 61024, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 26.
Зазначено, що з метою реалізації права позивача на виконання судового рішення у справі № 520/2761/24, у разі необхідності отримання безоплатної первинної правничої допомоги у вигляді складання заяви про видачу виконавчого листа, заяви про відкриття виконавчого провадження чи інших заяв непроцесуального характеру, позивач можете звернутися до юристів сектору «Харківське бюро правничої допомоги № 1». У разі прийняття рішення органами, що здійснюватимуть примусове виконання рішення суду у справі № 520/2761/24, вчинення дій або бездіяльності, що обмежуватимуть реалізацію прав і свобод, позивач маєте право звернутися до Східного МРЦ із заявою про надання БВПД у вигляді однієї з правничих послуг, передбачених частиною 2 статті 13 Закону, з метою захисту порушених прав і свобод та їх відновлення.
07.02.2025 позивач в черговий раз звернувся до відповідача із заявою з питання «представництва інтересів в судах, державній виконавчій службі, Пенсійному фонді по виконанню рішення Харківського окружного адміністративного суду № 520/2761/2024 згідно з п. 2 ч. 2 ч. 13 та п. 7 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».
У листі № 010/08.1-9/ПОВ/888 від 12.02.2025 про повернення заяви про надання БВПД від 07.02.2025, за підписом директора Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги Бородавки Анатолія, Марійку М.М. знову зауважено, що встановити суть правового питання, не виявилось можливим, оскільки є незрозумілим, яким чином та ким саме порушується або обмежується право Марійка М.М. щодо неможливості реалізації права особи на виконання рішення суду у справі № 520/27161/24, яке набрало чинності. Адже відсутність порушеного (обмеженого) права чи свобод людини і громадянина перебуває в прямій залежності від необхідності їх захисту та відновлення у разі порушення.
Додатково ОСОБА_1 підготовлено та надіслано проєкти: листа до ГУ ПФУ у Харківській області; заяви про видачу виконавчого листа; заяви про відкриття виконавчого провадження.
Окрім цього роз`яснено, що у разі прийняття рішень органами, що здійснюватимуть примусове виконання рішення суду у справі № 520/2761/24, вчинення дій або бездіяльності, що обмежуватимуть реалізацію прав і свобод на виконання судового рішення, позивач має право звернутися до Східного МРЦ з заявою про надання БВПД у вигляді однієї з правничих послуг, передбачених частиною 2 статті 13 Закону, з метою захисту порушених прав і свобод та їх відновлення.
Отже, не зважаючи на вжиті юристом сектору «Харківське бюро правничої допомоги № 1» заходи щодо дотримання позивачем вимог Закону № 3460-VI, суть питання у змісті заяв від 27.01.2025, від 07.02.2025 суттєвих змін, у порівнянні із заявою від 05.12.2024, не зазнала. Доказів того, що відповідач у судовій справі № 520/2761/24 не визнає відновлених судом прав позивача, не бажає його виконувати або має намір оскаржити судове рішення, як і документів про порушення прав позивача, останнім до заяв додано не було.
Колегія суддів звертає увагу, що подаючи звернення про надання БВПД, особа самостійно формулює суть питання та визначає вид правничої послуги, проте це не означає, що суть питання сформовано у зрозумілій формі та вірно визначено вид правничої послуги, за допомогою якої можливо ефективно відновити чи захистити порушене право.
Саме тому у разі звернення особи з питання отримання правничих послуг, передбачених частиною 2 статті 13 Закону № 3460-VI, юрист центру проводить інтерв`ювання (збір первинної інформації про ситуацію, яка склалася у заявника та докази порушення прав).
Відповідно до ч. 2 ст. 26-1 Закону № 3460-VI суб`єкт права на безоплатну вторинну правничу допомогу зобов`язаний вчасно подавати до центру з надання безоплатної правничої допомоги правдиві відомості у повному обсязі, необхідні для організації надання йому такої допомоги.
Інтерв`ювання має на меті з`ясувати: чи порушено будь-яке конституційне право чи свободи такої особи; який суб`єкт порушив конституційне право чи свободи особи; чи є докази порушення прав чи свобод. Також це дає змогу юристу допомогти заявнику визначити найбільш результативніший спосіб відновлення порушених прав чи свобод та визначити вид правничої послуги, передбачених частиною 2 статті 13 Закону № 3460-VI (захисту, складання процесуальних документів, здійснення представництва інтересів), за допомогою якої можливе відновлення порушених прав чи свобод відповідно до законодавства України.
Відновити порушене право чи свободи особи також можливо в межах процедур досудового врегулювання шляхом надання консультації (в т.ч. письмової) або підготовки відповідної заяви чи скарги (непроцесуального документу), що за своєю природою є наданням послуг первинної правничої допомоги, передбаченої частиною 2 статті 7 Закону № 3460-VI, та не потребує прийняття центром окремого рішення і дає змогу відновити право особи без необхідності звернення до суду.
Отже, враховуючи зміст заяв позивача щодо викладення суті правового питання, що фактично не стосувалося питань надання безоплатної вторинної правової допомоги, та відсутність жодних відомостей, які містять назву відповідного органу, установи, організації, дії (бездіяльність) якої є предметом звернення за БВПД у заявах позивача від 05.12.2024, від 27.01.2025, від 07.02.2025, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем правомірно вказано позивачу на недоліки, які містили його звернення, що прямо передбачено вимогами ст.18 Закону № 3460-VI, та повернуто відповідні заяви позивачу.
Так, відповідачем в межах компетенції, встановлено, що вказані звернення позивача про надання безоплатної вторинної правничої допомоги подано без дотримання вимог, визначених статтею 18 Закону №3460, з огляду на що листами № 010/05-31/4706 від 09.12.2024, № 010/08.1-9/ПОВ/619 від 30.01.2025, № 010/08.1-9/ПОВ/888 від 12.02.2025позивачу зазначено про недоліки поданих звернень, чим дотримано вимоги частини другої статті 18 Закону №3460.
Підстави для прийняття рішення про відмову у наданні безоплатної вторинної правової допомоги у відповідача були відсутні, оскільки у заявах від 05.12.2024, від 27.01.2025, від 07.02.2025позивач фактично не просив надати правові послуги, які охоплюються наданням безоплатної вторинної правової допомоги.
Колегія суддів зазначає, що під протиправною бездіяльністю треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Разом з тим, в межах спірних правовідносин, Східний МРЦ вчинив дії, передбачені Законом № 3460-VI щодо усунення недоліків, які містили заяви позивача від 05.12.2024, від 27.01.2025, від 07.02.2025, для створення можливості прийняття рішення про надання ОСОБА_1 безоплатної вторинної правничої допомоги. У спірних правовідносинах Східний МРЦ діяв в межах та у спосіб встановлених Законом № 3460-VI, використовуючи законодавчо встановлені процедури.
Слід зазаначити, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд має встановити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.
Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, наявність порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.
Отже, підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій чи бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.
Повернення заяви, в розумінні норм Закону № 3460- УІ, не є відмовою в наданні БВПД а законодавчо закріплений інструмент обов`язку суб`єкта надання безоплатної правничої роз`яснити виявлені недоліки та шляхи їх усунення в першу чергу з метою забезпечення гарантованого права на якісну правничу допомогу, закріплене в ст. 59 Конституції України.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що Східний МРЦ вчинив дії передбачені Законом № 3460-VI щодо усунення недоліків, які містили звернення позивача від 05.12.2024 р., 27.01.2025 р., 07.02.2025 р., для створення можливості прийняття рішення про надання ОСОБА_1 безоплатної вторинної правничої допомоги. В даних правовідносинах Східний МРЦ діяв в межах та у спосіб встановлених Законом № 3460-VI, використовуючи законодавчо встановлені процедури.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 року по справі № 520/4467/25 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 по справі № 520/4467/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	З.Г. Подобайло   В.В. Катунов