ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
30 січня 2026 року (09:40)	Справа № 280/10166/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, код ЄДРПОУ 20490012) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
18.11.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач просить:
визнати відмову в призначенні пенсії, оформленої рішенням від 22.10.2025 №1179 протиправною;
зобов`язати відповідача зарахувати у пільговий стаж по Списку № 2 позивачу період роботи з 02.08.1993 по 04.12.2006 у протитуберкульозному диспансері № 1;
зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 15.01.2025 звернулась до органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Проте, рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 22.10.2025 №1179 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу по Списку №2. Позивач рішення відповідача від 22.10.2025 №1179 вважає таким, що суперечить чинному законодавству, та не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню із зобов`язанням повторно розглянути заяву про призначення пенсії. Просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 24.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи (у письмовому провадженні). 
08.12.2025 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №61691), в якому останній зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Київській області як одержувач пенсії за вислугу років. 14.10.2025 позивачка звернулася із заявою щодо перерахунку пенсії «Перехід з виду на вид». ОСОБА_1 до звернення долучила довідку №31/ВК від 08.10.2025, яка видана КНП «Київський фтизіопульмонологічний центр», в якій не зазначена інформація щодо дати проведення первинної атестації, а також, що у період з 02.08.1993 по 04.12.2006 позивачка була зайнята на пільгових роботах по Списку 2 протягом повного робочого дня. Накази про атестацію робочих місць до заяви не долучені. У зв`язку з тим, що надана позивачем довідка №31/ВК від 08.10.2025 про підтвердження пільгового стажу потребує додаткової перевірки, оскільки не відповідає вимогам п. 20 Порядку № 637 (додаток 5 до Порядку №637), до надходження акту перевірки прийнято рішення відмовити у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю пільгового стажу по Списку 2, підтвердженого документами. Крім того, зазначено, що станом на дату звернення ОСОБА_1 не досягла віку 55 років, визначеного п. 2 ч .2 ст.114 Закону №1058. Відповідно до приписів чинного законодавства у сфері пенсійного забезпечення для призначення пенсії за віком існує два критерії: - досягнення особою віку, визначеного законом; - наявність відповідного страхового та пільгового стажу. Відсутність однієї з вказаних умов є підставою для відмови в призначенні пенсії. Згідно наданих документів не підтвердилась наявність у позивача пільгового стажу роботи за Списком № 2 - 10 років, отже правових підстав на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст.114 Закону № 1058 позивачу немає. Інших підстав оскаржуване рішення не містить. Аргументуючи позовні вимоги позивач хибно вважає, що трудова книжка є належним та достатнім доказом для підтвердження роботи на посадах, що надають право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах. Звертає увагу суду, що записи у трудовій книжці позивача щодо періоду роботи з 02.08.1993 по 04.12.2006 року не містять відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, зокрема, про зайнятість позивача на цій посаді повний робочий день і про характер виконуваної роботи. Отже, підтвердження такого трудового стажу як спеціального повинно відбуватись на підставі уточнюючої довідки підприємства. Оскільки, надана довідка про підтвердження спеціального стажу роботи для призначення пільгової пенсії № 31/ВК від 08.10.2025 не відповідає формі довідки (додаток 5 Порядку № 637) та потребує перевірки, тому вона не може вважатися документом, який може бути підставою для призначення пільгової пенсії позивачу, оскільки вона не відповідає вимогам чинного законодавства та врахувати її немає законних підстав. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Згідно зі ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.
Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Київській області як одержувач пенсії за вислугу років (а.с.48, 53).
14.10.2025 позивачка звернулась із заявою щодо перерахунку пенсії «Перехід з виду на вид» (а.с.43).
Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 22.10.2025 №1179 позивачу відмовлено у перерахунку у зв`язку з відсутністю пільгового сажу по Списку №2, підтвердженого документами та станом на дату звернення ОСОБА_1 не досягла віку 55 років, визначеного п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.21).
У рішенні зазначено, що відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Згідно пункту 20 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів» від 12.08.1993 №637 (далі - Постанова КМУ №637) у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). В довідці мас бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ; підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи на підставі яких видана зазначена довідка. ОСОБА_1 до звернення долучила довідку №31/ВК від 08.10.2025, яка видана КНП «Київським Фтизіопульмонологічний центр», в якій не зазначена інформація щодо дати проведення первинної атестації, а також що у період з 02.08.1993 по 04.12.2006, заявниця була зайнята на пільгових роботах по Списку 2 протягом повного робочого дня. Накази про атестацію робочих місць до заяви не долучені. Вищевказана довідка направлена на перевірку, після надходження акту перевірки можливо повернутись до вирішення питання щодо зарахування до пільгового стажу по Списку 2 зазначеного вище періоду роботи.
Не погоджуючись із відмову у переведенні з пенсії по вислузі років на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, позивач звернулась до суду із вказаним позовом.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України громадянам гарантується право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За змістом п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05 листопада 1991 року (надалі Закон №1788-XIІ) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Згідно зі статтею 12 Закону №1788-XIІ право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 «Пенсії за віком на пільгових умовах» Закону №1788-XIІ (із змінами, внесеними Законом України від 02 березня 2015 року №213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
Аналогічні положення містить і Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV (надалі - Закон №1058-ІV).
Так, підпунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
Водночас, 23 січня 2020 року Конституційним Судом України прийнято рішення №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу І, пункту 2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII.
Пунктом 1 резолютивної частини вказаного Рішення визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б""г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213VIII.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини цього Рішення стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б""г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Пунктом 3 резолютивної частини цього ж Рішення передбачено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;
б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам;
в) трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі;
г) жінки, які працюють трактористами-машиністами, машиністами будівельних, шляхових і вантажно-розвантажувальних машин, змонтованих на базі тракторів і екскаваторів, - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 15 років на зазначеній роботі;
д) жінки, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років за умови виконання встановлених норм обслуговування.
Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України;
е) жінки, зайняті протягом повного сезону на вирощуванні, збиранні та післязбиральній обробці тютюну, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років;
є) робітниці текстильного виробництва, зайняті на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років;
ж) жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п`ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України;
з) водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.
Працівникам інших виробництв, професій та посад дострокові пенсії залежно від умов праці (але не раніш як після досягнення 55 років чоловіками і 50 років жінками) можуть встановлюватися за результатами атестації робочих місць за рахунок коштів підприємств та організацій, призначених на оплату праці, які перераховуються до Пенсійного фонду України на виплату пенсій до досягнення працівником пенсійного віку, передбаченого статтею 12 цього Закону.
Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.
Контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення цих списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю" (стаття 13);
"При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, передбачений статтею 12 цього Закону, знижується на 1 рік" (стаття 14);
"б) працівники, які здійснюють управління повітряним рухом і мають свідоцтво диспетчера:
чоловіки - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 12 років 6 місяців роботи по безпосередньому управлінню польотами повітряних суден;
жінки - після досягнення 45 років і при загальному стажі роботи не менше 17 років 6 місяців, з них не менше 10 років роботи по безпосередньому управлінню польотами повітряних суден.
Зазначені працівники, звільнені від роботи по безпосередньому управлінню польотами повітряних суден за станом здоров`я (через хворобу), при наявності вислуги років у чоловіків не менше 10 років і у жінок не менше 7 років 6 місяців мають право на пенсію пропорційно відпрацьованому часу.
У вислугу років працівникам, які здійснюють управління повітряним рухом, зараховується також робота, зазначена у пункті "а" цієї статті.
Працівники, які здійснюють управління повітряним рухом і мають посвідчення (диспетчери, старші диспетчери, керівники польотів), мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах:
чоловіки - не менше 20 років;
жінки - не менше 17 років 6 місяців.
Порядок обчислення строків вислуги для призначення їм пенсій затверджується Кабінетом Міністрів України;
в) інженерно-технічний склад - за переліком посад і робіт, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України:
чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи в цивільній авіації не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначених посадах;
жінки - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи в цивільній авіації не менше 20 років, з них не менше 15 років на зазначених посадах.
У вислугу років працівникам інженерно-технічного складу зараховується також робота, зазначена в пунктах "а" і "б" цієї статті;
г) бортпровідники:
чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 15 років як бортпровідник;
жінки - після досягнення 45 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років як бортпровідниця" (пункти "б"-"г" статті 54) ".
Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Отже, положення статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", які збільшували пенсійний вік для осіб, що мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, втратили чинність з 23 січня 2020 року та саме з цієї дати підлягає застосуванню норма статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення КСУ №1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах та стажу роботи. Перший із цих законів для жінок визначав вік - 50 років, а загальний стаж - не менше 20 років та пільговий стаж- не менше 10 років, тоді як другий закон визначав вік 55 років, а загальний стаж не менше 25 років та пільговий стаж - не менше 10 років.
У постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Враховуючи викладене, до спірних правовідносин застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення КСУ №1-р/2020, а не норми Закону №1058-ІV.
Станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії за віком (14.10.2025) вік ОСОБА_1 становив повних 50 років, а відтак, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 справа №1-5/2018(746/15) від 23 січня 2020 року, твердження відповідача про те, що позивач не досягла необхідного пенсійного віку для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є протиправним. 
Стосовно позовних вимог, які стосуються зарахування до пільгового стажу позивача за Списком №2 період роботи з 02.08.1993 по 04.12.2006 у Протитуберкульозному диспансері № 1, суд зазначає наступне.
Статтею 62 Закону №1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року (надалі - Порядок №637), встановлено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Згідно з пунктом 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (надалі - Порядок №383), для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.
Зі змісту вказаних норм вбачається, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи та/або уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.
Так, у матеріалах справи наявна копія трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 від 08.09.1993 (а.с.14-16), відповідно до якої:
запис №1: 02.08.1993 зарахована на посаду медсестри акушерського відділення;
запис №3: 01.11.1996 переведена на посаду акушерки акушерського відділення;
запис №4: 01.10.2006 переведена па посаду медсестри падати новонароджених акушерського відділення;
запис №5: 04.12.2006 звільнена з посади ст. 38 КзпП України за власним бажанням в зв`язку із виходом на пенсію по стажу.
Разом з тим, до матеріалів справи долучено і уточнюючу довідку, яка надавалась позивачем для призначення пенсії, зі змісту якої встановлено наступне.
Відповідно до Довідки КНП «Київський фтизіопульмонологічний центр» №31/ВК від 08.10.2025, ОСОБА_1 працювала в Протитуберкульозному диспансер №1 м. Києва, Київській міській туберкульозній лікарні № 1 з диспансерним відділенням.
02.08.1993 прийнята на посаду сестри медичної акушерського відділення у Протитуберкульозний диспансер №1 м. Києва (наказ №26 від 03.08.1993).
01.11.1996 переведена на посаду акушерки акушерського відділення (наказ №75 від 27.11.1996).
01.10.2006 переведена на посаду сестри медичної палати новороджених акушерського відділення (наказ № 139 від 01.10.2006).
04.12.2006 звільнена (наказ М» 152 к від 04.12.2006).
З 01.04.1997 по 04.01.2000 перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років (наказ № 23 від 07.05.1997).
04.01.2000 приступила до роботи (наказ № І/к від 04.01.2000)
За вказаний період роботи перебувала у відпустці без збереження заробітної плати: з 15.09.2000 по 28.09.2000 (наказ № 58 від 27.09.2000).
Виконувала роботи: здійснювала необхідний догляд за хворими (особливо за тяжкохворими з постільним режимом) на основі принципів лікувально-охоронного режиму, забезпечувала акушерську допомогу та супровід хворих відділення. Виконувала за призначенням медичні маніпуляції (ін`єкцій внутрішньовенних, внутрішньом`язових, підшкірних, щеплень, взяття крові з вен для аналізів, гемотрансфузій, внутрішньовенних вливань тощо), вимагаючи спеціальних санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних умов та вимог щодо асептики і антисептики. 
Посади сестра медична акушерського відділення, акушерка акушерського відділення, передбачені Списком №2, розділу XXIV «Установи охорони здоров`я і соціального забезпечення», 2260000а. Робітники, які безпосередньо обслуговують хворих у туберкульозних та інфекційних установах, відділеннях, кабінетах – середній медичний персонал, затверджені постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 та від 16.01.2003 №36. 
Підстава для видачі: особов. рахунки по заробітній платі за 1993-2006, картка форми П-2, накази по особовому складу про надання відпусток за 1993-2006.
Накази щодо атестації робочих місць: від 01.03.1995 наказ №10/к, від 03.03.2000 наказ №16, від 24.03.2000 наказ №21, від 21.07.2005 наказ №85.
На виконання Розпорядження Київської міської державної адміністрації від 29.07.1997 №1110 «Про реорганізацію Київського міського спеціалізованого протитуберкульозного медичного об`єднання» та згідно наказу Головного управління охорони здоров`я від 19.09.1997 №285 з 01.01.1998 Протитуберкульозний диспансер №1 реорганізовано в Київську міську туберкульозну лікарню №ї з диспансерним відділенням.
На виконання Рішення Київської міської ради «Про реорганізацію закладів охорони здоров`я, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва» від 24.10.2019 №6/7579 Київська міська туберкульозна лікарня № 1 з диспансерним відділенням реорганізовано в Комунальне некомерційне підприємство «Київська міська туберкульозна лікарня №1 з диспансерним відділенням» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).
На виконання Рішення Київської міської ради «Про реорганізацію протитуберкульозних закладів охорони здоров`я, що засновані на комунальній власності територіальної громади міста Києва» від 23.02.2021 №45/86 Комунальне некомерційне підприємство «Київська міська туберкульозна лікарня №1), з диспансерним відділенням» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунальне некомерційне підприємство «ФТИЗІАТРІЯ» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) реорганізовано в Комунальне некомерційне підприємство «Київський фтизіопульмонологічний центр» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), (КНП «КФПЦ) та є правонаступником віх прав та обов`язків.
Згідно із Законом України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» комунальне некомерційне підприємство «Київський фтизіопульмонологічний центр» є спеціалізованим закладом охорони здоров`я, що здійснює діагностику та надає лікувально-профілактичну допомогу хворим на туберкульоз.
У цій же ж довідці вказано, що відповідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в протитуберкульозних закладах, відділеннях вважається роботою у інфекційних закладах і зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Стосовно зауважень відповідача про встановлені ними недоліки довідки, суд вказує, що уточнююча довідка є офіційним документом, форма якої затверджена постановою Кабінету Міністрів України №637, і роботодавець за правильність відомостей зазначених у ній несе відповідальність, у зв`язку з чим підприємство не може на власний розсуд відкликати або скасовувати видану довідку.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.02.2019 (справа №362/7962/15).
Варто зауважити, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком, на загальних підставах.
Відсутність посилання чи неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала позивачка у той чи інший період її роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивачки, що дає їй право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 та від 16.04.2020 у справі №159/4315/16-а.
Разом з цим, суд зауважує, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника, при цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Викладене відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленому у постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а.
Таким чином, суд вказує, що позивачем належними документами підтверджено пільговий характер її роботи у період з 02.08.1993 по 04.12.2006 у Протитуберкульозному диспансері №1 м. Києва, а тому наявні підстави для зарахування вказаного періоду до пільгового стажу позивача за Списком №2.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області №1179 від 22.10.2025 є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст.17, ч. 5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Ґайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Суд зазначає, що не зарахування спірного стажу позивачу буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п. 3.1 рішення Конституційного Суду України (справа №1-25/2010 від 29.06.2010 р.) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що порушені права позивача в цій частині слід відновити шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області зарахувати позивачу до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 02.08.1993 по 04.12.2006 у Протитуберкульозному диспансері №1 м. Києва та повторно розглянути заяву позивача щодо перерахунку пенсії «Перехід з виду на вид» від 14.10.2025.
Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають задоволенню.
Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України). Оскільки суб`єктом владних повноважень у справі було ГУ ПФУ в Запорізькій області, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати, документально підтверджені у сумі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, код ЄДРПОУ 20490012) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову в перерахунку №1179 від 22.10.2025.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 період її роботи з 02.08.1993 по 04.12.2006 у Протитуберкульозному диспансері №1 м. Києва та повторно розглянути заяву від 14.10.2025 щодо перерахунку пенсії «Перехід з виду на вид», з урахуванням висновків суду у даній справі. 
Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення у повному обсязі складено та підписано 30.01.2026. 

Суддя Ю.В. Калашник