Справа № 154/2971/25
Провадження № 2/156/21/26
Рядок статзвіту № 52

Р І Ш Е Н Н Я 
і м е н е м У к р а ї н и 
07 січня 2026 року Іваничівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Бєлоусова А.Є.,
з секретарем судових засідань Степанець Т.В.,
за участі: 
представника позивача – адвоката Сечка С.В.,
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача – адвоката Брусніка І.А., 
розглянувши в режимі відкритих судових засідань у залі суду № 1 у сел. Іваничі Волинської області (із застосуванням засобів відеоконференції) цивільну справу (в порядку спрощеного позовного провадження) за позовом Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 50056,63 грн.,

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад позиції сторони позивача
1.1. Представник ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» - адвокат Сечко Сергій Володимирович (який діє на підставі довіреності від 19.12.2023 № ГО-23/450, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЗП № 002003, виданого 21.01.2019 Радою адвокатів Запорізької області) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 50056,63 грн..
1.2. Представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 28.09.2022 близько 17 год 03 хв керував технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, здійснював рух по проїзній частині вул. Заводської в межах населеного пункту сел. Іваничі Володимирського району Волинської області з певною швидкістю, не надав перевагу в русі автомобілю марки «ЗАЗ 110307-42», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , скоїв зіткнення з вказаним транспортним засобом. У подальшому вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 17.06.2024 у справі № 156/712/23 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.
1.3. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно – правова відповідальність власника автомобіля марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС», поліс № АТ/1849347. ОСОБА_2 , яка довіреністю була уповноважена власником автомобіля марки «ЗАЗ 110307-42» на отримання страхового відшкодування, звернулась до ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» із відповідною заявою про відшкодування збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля марки «ЗАЗ 110307-42». Також ОСОБА_2 , котру було визнано потерпілою у кримінальному провадженні, подала до страхової компанії заяву щодо відшкодування шкоди, заподіяної її здоров`ю внаслідок ДТП.
1.4. ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» були перераховані ОСОБА_2 кошти в розмірі 30627,69 грн. як відшкодування збитків, заподіяних майну, а також кошти в розмірі 19428,94 грн. як відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю потерпілої (платіжні інструкції від 19.08.2024 № 28328, від 26.11.2024 № 35615).
1.5. Представник позивача посилається на норми ст. 1191 Цивільного кодексу України, вказує, що особа, котра здійснила відшкодування шкоди, завданої іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. На підставі положень ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія, котрий керував забезпеченим транспортним засобом, зокрема, якщо такі особи спричинили ДТП, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Представник позивача зазначає, що вироком суду підтверджено факт керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, саме з вини відповідача сталась ДТП, тому просить суд стягнути з ОСОБА_1 суму сплаченого страхового відшкодування в загальному розмірі 50056,63 грн..
1.6. У судовому засіданні 07.01.2026 представник позивача – адвокат Сечко С.В. підтримав повністю раніше заявлені позовні вимоги, просив стягнути з ОСОБА_1 суму сплаченого страхового відшкодування, а також вирішити питання про компенсацію понесених судових витрат за рахунок відповідача. Задля обґрунтування власної позиції представник позивача посилався на аргументи, аналогічні викладеним у позовній заяві. 
2. Стислий виклад позиції сторони відповідача 
2.1. Під час розгляду справи в судовому засіданні 07.01.2026 відповідач ОСОБА_1 висловив свої заперечення проти позову ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС», додатково зауважив, що, на його думку, страхова компанія безпідставно сплатила суму страхового відшкодування на користь потерпілої ОСОБА_2 .. Адже компенсація збитків, заданих майну внаслідок ДТП, мала би бути сплачена на користь власника автомобіля марки «ЗАЗ 110307-42», а ОСОБА_2 не є власницею пошкодженого транспортного засобу. Відповідач також вважає, що потерпіла отримала надмірне відшкодування шкоди, заподіяної її здоров`ю внаслідок ДТП, оскільки ОСОБА_2 після травмування постійно відвідувала судові засідання, ходила на роботу, не перебувала на лікарняних, вела звичайний спосіб життя, страхова компанія безпідставно зарахувала ті платіжні документи потерпілої, які не підтверджують безумовно необхідні витрати на відновлення здоров`я ОСОБА_2 , вказані витрати є «забаганками» потерпілої. 
2.2. Представник відповідача – адвокат Бруснік І.А. (діє на підставі доручення Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги від 06.11.2025 № 017/05-4/10277, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії РН № 1629, виданого 21.05.2019 Радою адвокатів Рівненської області) підтримав позицію свого клієнта та просив суд відмовити у позові страховика. Адвокат вказав, що ті платіжні документи, котрі були надані ОСОБА_2 до страхової компанії, не містять доказів придбання певних медичних препаратів, лікарських засобів, окулярів для зору саме на підставі рекомендацій лікарів, а не за власним бажанням потерпілої, витрати, пов`язані з відновленням здоров`я ОСОБА_2 , не є обґрунтованими. Також представник відповідача зауважив про відсутність у справі доказів того, що потерпіла фактично отримала призначені їй виплати. На думку адвоката, потерпіла, звертаючись до страховика, зловживала своїми правами, адже вироком суду у кримінальній справі вже був задоволений цивільний позов ОСОБА_2 , на користь потерпілої вже була стягнута певна сума моральної шкоди, натомість ОСОБА_2 повторно використала платіжні документи, котрі надавались до суду під час розгляду кримінальної справи, та безпідставно отримала страхове відшкодування. 
3. Заяви (клопотання) учасників справи; інші процесуальні дії у справі
3.1.Ухвалою судді від 25.09.2025 прийнято до розгляду позов ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 50056,63 грн., відкрито провадження у справі, визначено необхідність розгляду справи в порядку спрощеного провадження (з викликом сторін), судовий розгляд справи призначено на 20.10.2025 на 14 год 30 хв.
3.2. Ухвалою суду від 20.10.2025 у зв`язку з неявкою відповідача для участі у призначеному судовому засіданні судовий розгляд відкладено на 25.11.2025 на 14 год 30 хв.
3.3. За клопотанням від 07.11.2025 представника відповідача – адвоката Брусніка І.А., який практикує у м. Рівне Рівненської області, 19.11.2025 ухвалено процесуальне рішення про забезпечення участі адвоката в справі в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.
3.4. За клопотанням від 18.11.2025 представника позивача – адвоката Сечка С.В., який практикує у м. Києві, 19.11.2025 ухвалено процесуальне рішення про забезпечення участі адвоката в справі в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.
3.5. Представник відповідача 07.11.2025 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС подав до суду клопотання, в якому просив надати йому можливість ознайомитись з матеріалами цивільної справи № 154/2971/25 в електронному виді, визначити стороні відповідача додатковий процесуальний строк для подання заяв по суті справи, відкласти розгляд цивільної справи № 154/2971/25 на іншу дату.
3.6. Ухвалою суду від 26.11.2025 доручено службовим особам адміністрації Державної установи «Городоцький виправний центр (№ 131)» забезпечити участь засудженого ОСОБА_1 у судових засіданнях в режимі відеоконференції з приміщення вказаної установи виконання покарань, відкладено розгляд цивільної справи № 154/2971/25 на 18.12.2025 на 15 год 00 хв..Цією ж ухвалою суду продовжено строк розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження - до 18.12.2025.
3.7. Ухвалою суду від 18.12.2025 судове засідання щодо розгляду справи було відкладено на 07.01.2026 на 13 год 00 хв у зв`язку з відсутністю електропостачання в Державній установі «Городоцький виправний центр (№ 131)» та неможливістю забезпечити участь ОСОБА_1 у розгляді справи в режимі відеоконференції. Цією ж ухвалою суду продовжено строк розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження - до 07.01.2026.
4. Фактичні обставини, встановлені судом; докази, надані сторонами у справі
4.1. Згідно зі ст.4 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
4.2. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згаданий принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ст.81 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
4.3. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України). 
4.4. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст. 82 ЦПК України). Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України).
4.5. Суд, з`ясувавши думку сторін з приводу заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини.
4.6. Позивач Акціонерне товариство «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» (приватне) є юридичною особою, зареєстрованою в установленому законом порядку, здійснює економічну діяльність у сфері страхування (КВЕД: 65.12 Інші види страхування, крім страхування життя (основний); 65.20 Перестрахування).
4.7. Відповідач ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на теперішній час відбуває кримінальне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Городоцький виправний центр (№131)».
4.8. Вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 17.06.2024 у справі № 156/712/23 відповідача було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України (порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані сп`яніння, що спричинило потерпілій особі середньої тяжкості тілесні ушкодження). Вказаний вирок суду набрав законної сили і є чинним на теперішній час (а. с. 4-11). Цим вироком встановлено, що ОСОБА_1 28.09.2022 близько 17 год 03 хв керував технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, здійснював рух по проїзній частині вул. Заводської в межах населеного пункту сел. Іваничі Володимирського району Волинської області з певною швидкістю, не надав перевагу в русі автомобілю марки «ЗАЗ 110307-42», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , скоїв зіткнення з вказаним транспортним засобом. 
4.9. На момент цієї ДТП цивільно – правова відповідальність власника автомобіля марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС», власником забезпеченого транспортного засобу (страхувальником) був ОСОБА_1 , страхова сума на одного потерпілого становила 260000,00 грн. за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, та 130000,00 грн. за шкоду, заподіяну майну. Наведені відомості підтверджуються копією полісу № АТ/1849347 обов`язкового страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що був чинний з 28.01.2022 по 27.01.2023 (а. с. 12).
4.10. Право власності на автомобіль марки «ЗАЗ 110307-42», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , котрий 28.09.2022 було пошкоджено у ДТП з вини відповідача, було зареєстроване на ім`я ОСОБА_3 (а. с. 13). 
4.11. ОСОБА_2 , яка довіреністю була уповноважена власником автомобіля марки «ЗАЗ 110307-42» на отримання страхового відшкодування, зверталась до ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» із заявами від 13.07.2023 та від 08.08.2024 про відшкодування збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля марки «ЗАЗ 110307-42». Також ОСОБА_2 , котру було визнано потерпілою у кримінальному провадженні, подала до страхової компанії заяву щодо відшкодування шкоди, заподіяної її здоров`ю внаслідок ДТП (а. с. 14,15-16). До цих заяв ОСОБА_2 додала копію паспорта громадянки України на її ім`я, копію технічного паспорта на пошкоджений автомобіль, копії медичних документів, копії платіжних документів, копію вироку суду, оригінали чеків, копію довіреності від власника автомобіля на право отримання ОСОБА_2 страхового відшкодування, копію заяви з реквізитами банківського рахунку ОСОБА_2 необхідними для отримання страхового відшкодування. 
4.12. Згідно зі звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, підготовленого 07.08.2023 суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 (стосується оцінки автомобіля марки «ЗАЗ 110307-42», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , станом на 28.09.2022), матеріальні збитки внаслідок аварійного пошкодження колісного транспортного засобу склали 42302,05 грн. (а. с. 17-29). Аналогічні дані містяться у висновку суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 від 10.08.2023 № 1163 (а. с. 30-31).
4.13. Представниками страхової компанії було складено страховий акт від 15.08.2024 № 19029/16/924, згідно з яким на підставі наявних документів було прийнято рішення про страхову виплату, одержувачем страхового відшкодування була визначена ОСОБА_2 , сума такого відшкодування становила 30627,69 грн. (а. с. 32). Як зазначено у розрахунку суми страхового відшкодування (додаток 1 до страхового акта), дійсна вартість пошкодженого майна становила 42302,05 грн., ця вартість була зменшена на суму вартості майна у пошкодженому стані – 9174,36 грн. та на суму франшизи – 2500,00 грн., потерпілій підлягали до виплати кошти в розмірі 30627,69 грн. (а. с. 32, зворот).
4.14. Стороною позивача на підтвердження перерахування ОСОБА_2 визначеної суми страхового відшкодування була надана копія платіжної інструкції від 19.08.2024 № 28328 (а. с. 33).
4.15. На підтвердження шкоди, завданої її здоров`ю, ОСОБА_2 подала до страхової компанії копії медичних документів (виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) пацієнта, лікарських консультативних висновків, консультаційного висновку спеціаліста, виписних епікризів), а також копії чеків щодо сплати коштів за придбання лікарських засобів та препаратів медичного призначення (а. с. 34-50). 
4.16. Представниками страхової компанії було складено страховий акт від 22.11.2024 № 11425/16/724, згідно з яким на підставі наявних документів було прийнято рішення про страхову виплату, одержувачем страхового відшкодування була визначена ОСОБА_2 , сума такого відшкодування становила 19428,94 грн. (а. с. 51). Як зазначено у розрахунку суми страхового відшкодування (додаток 1 до страхового акта), потерпілій було визначено до сплати 925,19 грн. на відшкодування моральної шкоди та 18503,75 грн. на відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням травм унаслідок ДТП, а всього – 19428,94 грн. (а. с. 51, зворот).
4.17. Стороною позивача надано до суду копію розрахунку суми відшкодування, пов`язаного з лікуванням по справі № 102346/16/2023/53 від 25.07.2023 (витрати на лікування ОСОБА_2 з приводу травм), цей документ містить перелік конкретних витрат із зазначенням причин відхилення певних платежів (відсутні призначення лікарського закладу, необґрунтовані витрати, неякісний фінансовий документ, витрати не ідентифіковані тощо) (а. с. 52-54).
4.18. Стороною позивача на підтвердження перерахування ОСОБА_2 визначеної суми страхового відшкодування була надана копія платіжної інструкції від 26.11.2024 № 35615 (а. с. 55). 
4.19. Будь-які інші доказів сторони (представники сторін) на підтвердження власних позицій у справі до суду не надали.
5. Оцінка суду
5.1. Вирішуючи по суті вимоги, заявлені ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС», суд зазначає про таке.
5.2. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу (ЦК) України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.
5.3. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ч.1 ст. 14 ЦК України).
5.4. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
5.5. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
5.6. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
5.7. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1 ст. 1187 ЦК України).
5.8. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 4 ст. 1187 ЦК України).
5.9. Згідно з ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
5.10. За загальним правилом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України), особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
5.11. На час виникнення між сторонами спірних правовідносин були чинними норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV, котрі регулювали відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і були спрямовані на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
5.12. Так, відповідно до ст. 1 вказаного Закону страхувальниками визначались юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Страховиками були визначені страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпілими особами визнавались юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.
5.13. Положення ст. 6 Закону від 01.07.2004 № 1961-IV наголошували, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
5.14 Згідно зі ст. 23 Закону від 01.07.2004 № 1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, визнавалась, зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого. У зв`язку з лікуванням потерпілого підлягали відшкодуванню обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів (ст. 24 згаданого Закону). Також норми ст. 26-1 Закону від 01.07.2004 № 1961-IV передбачали можливість відшкодування страховиком потерпілому (фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди) моральної шкоди у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
5.15. Відповідно до ст. 28 Закону від 01.07.2004 № 1961-IV відшкодуванню підлягала шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, зокрема, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
5.16. За загальним правилом, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду повинні були подати страховику заяву про страхове відшкодування (ст. 35 Закону від 01.07.2004 № 1961-IV).
5.17. Згідно зі ст. 36 Закону від 01.07.2004 № 1961-IV страховик керуючись нормами цього Закону, зобов`язаний був прийняти вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснювалась безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування, лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснювалась шляхом безготівкового розрахунку.
5.18. Положення ст. 38 Закону від 01.07.2004 № 1961-IV надавали страховику право після виплати страхового відшкодування подати регресний позов, зокрема, до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо така особа керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
5.19. За своєю сутністю регресна вимога – це право зворотної вимоги страховика до особи, яка є винною у спричиненні шкоди. Регресна вимога має похідний характер. Вона виникає тільки на основі виконання якогось іншого зобов`язання, що стосовно регресного може бути названо основним. Регресне зобов`язання завжди є похідним від основного, оскільки, коли припиняє дію основне, виникає регресне зобов`язання. Регрес – це право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим і виникло нове – пов`язане саме з регресною вимогою.
5.20. Згідно з правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
5.21. Як встановлено судом зі змісту вироку від 17.06.2024 у справі № 156/712/23, ОСОБА_1 був винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України (порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані сп`яніння, що спричинило потерпілій особі середньої тяжкості тілесні ушкодження). Згідно з вказаним вироком відповідач 28.09.2022 близько 17 год 03 хв керував технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, здійснював рух по проїзній частині вул. Заводської в межах населеного пункту сел. Іваничі Володимирського району Волинської області з певною швидкістю, не надав перевагу в русі автомобілю марки «ЗАЗ 110307-42», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , скоїв зіткнення з вказаним транспортним засобом. На момент цієї ДТП цивільно – правова відповідальність власника автомобіля марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС», власником забезпеченого транспортного засобу (страхувальником) був ОСОБА_1 (докладн. див. п. 4.8., 4.9. цього рішення суду).
5.22. У подальшому позивачем було виконано замість відповідача обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, що відповідає сутності правових відносин щодо страхування. Так, підставі наявних документів, наданих потерпілою ОСОБА_2 , ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС», було прийнято рішення про страхову виплату, ОСОБА_2 отримала відшкодування матеріальних збитків на суму 30627,69 грн., а також за шкоду, пов`язану з лікуванням травм унаслідок ДТП, на суму 19428,94 грн. (докладн. див. п. 4.13., 4.16. цього рішення суду). Загальна сума страхового відшкодування становила 50056,63 грн..
5.23. Зважаючи на встановлені у вироку Іваничівського районного суду Волинської області від 17.06.2024 у справі № 156/712/23 обставини скоєння ДТП (страхового випадку) з вини водія ОСОБА_1 , котрий керував забезпеченим транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, позивач, який здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій особі, має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача. 
5.24. Сторона відповідача у своїх запереченнях проти позову посилалась на те, що автомобіль марки «ЗАЗ 110307-42», котрий було пошкоджено внаслідок ДТП, не є власністю самої ОСОБА_2 , а належить іншій особі, тому у ОСОБА_2 було відсутнє право на отримання страхового відшкодування за пошкодження майна внаслідок ДТП. Натомість згідно зі ст. 1 Закону від 01.07.2004 № 1961-IV поняття «власники транспортних засобів» охоплювало юридичних та фізичних особи, які відповідно до законів України були власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Відповідно до положень ст. 36 Закону від 01.07.2004 № 1961-IV виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) могла здійснюватись безпосередньо потерпілому або іншій особі, яка має право на отримання відшкодування. Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_2 до заяв про отримання страхового відшкодування була додана, зокрема, копія довіреності від власника автомобіля на право отримання ОСОБА_2 страхового відшкодування (а. с. 14,15-16). Тож зважаючи на ці обставини, суд відхиляє зазначені заперечення відповідача проти позову.
5.25. Крім того, суд не вважає підставними твердження сторони відповідача з приводу «безпідставного врахування страховою компанією витрат на придбання лікарських засобів та товарів медичного призначення, на придбання яких не було рекомендацій лікарів». Адже ці твердження цілком спростовуються наданим представником позивача розрахунком суми відшкодування, пов`язаного з лікуванням по справі № 102346/16/2023/53 від 25.07.2023 (витрати на лікування ОСОБА_2 з приводу травм), цей документ містить перелік конкретних витрат (не всі з них були враховані страховиком), у документі зазначені причини відхилення певних платежів (відсутні призначення лікарського закладу, необґрунтовані витрати, неякісний фінансовий документ, витрати не ідентифіковані тощо) (а. с. 52-54).
5.26. Суд не бере до уваги твердження сторони відповідача з приводу відсутності належного підтвердження факту отримання ОСОБА_2 відповідних сум страхового відшкодування від позивача, оскільки доказами, котрі підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (зі змінами). Так, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч.1 ст. 9 згаданого Закону). Згідно з ч.2 ст. 9 вказаного закону первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. На думку суду, надані ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» копії платіжної інструкції від 19.08.2024 № 28328 на суму 30627,69 грн., платіжної інструкції від 26.11.2024 № 35615 на суму 19428,94 грн. (а. с. 33, 55) цілком відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», дозволяють ідентифікувати платника та отримувача коштів, а тому є належними доказами отримання ОСОБА_2 сум страхового відшкодування від позивача.
5.27. Зі змісту вироку Іваничівського районного суду Волинської області від 17.06.2024 у справі № 156/712/23 вбачається, що під час судового розгляду цієї кримінальної справи потерпіла ОСОБА_2 дійсно заявляла до ОСОБА_1 цивільний позов у кримінальному провадженні, в тому числі – з вимогами відшкодувати на її користь матеріальні збитки, завдані пошкодженням транспортного засобу під час ДТП, та витрати, пов`язані з її лікуванням (а. с. 4-11). Водночас у подальшому ОСОБА_2 подала до суду заяви щодо залишення без розгляду частини заявлених нею позовних вимог, ухвалою суду від 13.10.2023 у справі № 156/712/23 залишені без розгляду заявлені потерпілою (цивільною позивачкою) ОСОБА_2 до обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_1 вимоги щодо стягнення матеріальних збитків, завданих пошкодженням належного їй транспортного засобу під час ДТП, ухвалою суду від 24.01.2024 у справі № 156/712/23 залишені без розгляду заявлені потерпілою (цивільною позивачкою) ОСОБА_2 до обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_1 вимоги щодо стягнення на її користь витрат, пов`язаних з лікуванням (а. с. 9, зворот). Тож такі вимоги ОСОБА_2 фактично не були предметом судового розгляду у справі № 156/712/23. За змістом ч.2 ст. 257 Цивільного процесуального кодексу України залишення позову судом без розгляду не позбавляє особу права звернутись до суду повторно. З цих підстав суд відхиляє заперечення представника відповідача адвоката Брусніка І.А. з приводу «зловживання потерпілої правами та повторного отримання нею відшкодування шкоди».
5.28. Таким чином, позовні вимоги ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування підлягають задоволенню на підставі ст. 38 Закону від 01.07.2004 № 1961-IV.
6. Розподіл судових витрат між сторонами
6.1. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
6.2. Представник позивача підтвердив наявність понесених судових витрат, котрі складаються зі сплаченої суми судового збору в розмірі 3028,00 грн. (платіжна інструкція від 24.06.2025 № 47725 АТ КБ «ПРИВАТБАНК»; а. с. 1). Про наявність інших витрат, пов`язаних із розглядом справи, сторона позивача не заявляла.
6.3. Сторона відповідача не заявляла про наявність понесених судових витрат у справі № 154/2971/25.
6.4. Загальні правила розподілу судових витрат між сторонами визначені положеннями ст. 141 ЦПК України. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
6.5. Оскільки позовні вимоги в цій справі судом задоволено, суд стягує з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» понесені позивачем витрати щодо сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн..

Керуючись ст. 3, 4, 11, 15, 16, 22, 1166, 1187,1191 Цивільного кодексу України, ст. 1, 23, 28, 29, 35, 36, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV, ст. 3, 4, 10, 12, 13, 19, 81, 82, 133, 141, 258, 259, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 50056 (п`ятдесят тисяч п`ятдесят шість) гривень 63 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» понесені позивачем витрати щодо сплати судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст цього рішення суду виготовлений 12.01.2026.

Учасники справи:
1)позивач – Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» (юридична адреса: пр. Берестейський, буд. 65, м. Київ, Україна, поштовий індекс 03062; ідентифікаційний код за Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30115243);
2)представник позивача – адвокат Сечко Сергій Володимирович (адреса місця здійснення адвокатської діяльності: вул. Леонтовича, буд. 9, корп. 1, оф. 31, м. Київ, Україна, поштовий індекс 01054; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 );
3)відповідач – ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне перебування за адресою: Державна установа «Городоцький виправний центр (№ 131)», вул. Барона Штейнгеля, буд. 92-А, с. Городок, Рівненський район, Рівненська область, Україна, поштовий індекс 35331; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 );
4)представник відповідача – адвокат Бруснік Іван Анатолійович (адреса місця здійснення адвокатської діяльності: вул. 16 Липня, буд. 10, оф. 19, м. Рівне, Рівненська область, Україна, поштовий індекс 33028; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ).

Головуючий у справі суддя А.Є. Бєлоусов