Справа № 276/1847/25
Провадження по справі №2/276/44/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2026 року селище Хорошів
Хорошівський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Збаражського А.М., з участю секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання , 
в с т а н о в и в:
Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . На даний час шлюб між ними розірвано. Від даного шлюбу вони мають двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Донька ОСОБА_3 була прийнята на навчання з 01.09.2025 року до 30.06.2029 року до Державного університету «Житомирська політехніка» та є студенткою першого курсу денної форми навчання, освітнього ступеня бакалавр, спеціальності В11 «Філологія». Вартість навчання становить 3300 грн на місяць, вартість проживання в гуртожитку становить 900 грн на місяць. Позивач вже здійснила оплату за навчання доньки в сумі 9900 грн за перший семестр та за проживання в гуртожитку в сумі 3600 грн за чотири місяці. Донька навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. На сьогодні позивач повністю матеріально забезпечує дитину, сплачує кошти за навчання в університеті та надає кошти на інші потреби і витрати доньки. Відповідач щомісячно отримує дохід близько 30000 грн (грошове забезпечення військовослужбовця та/або пенсія за вислугу років). Лише 18 вересня 2025 року відповідач ОСОБА_2 подав до університету посвідчення інваліда війни, щоб їх донька отримала право на безоплатне навчання, яке ймовірно почне діяти з 1 січня 2026 року. Однак, фактичні витрати на забезпечення доньки під час навчання залишаються значними, тому вона вимушена звернутися до суду.
Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення донькою 23 років.
Ухвалою Хорошівського районного суду Житомирської області від 29.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.
10.12.2025 відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_2 просить позов задовольнити частково: стягувати з нього аліменти в розмірі 1/8 частини з усіх видів його доходів, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення донькою 23 років. Зазначив, що дійсно від шлюбу з позивачем мають дитину – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він є особою з інвалідністю 1-Б групи внаслідок війни та потребує отримання реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я, санаторно-курортному лікуванні. На даний час він проживає разом із батьком ОСОБА_5 , який є непрацездатним. Його дохід це лише пенсія, яка становить 30070,84 грн, щомісячно, яка витрачається на щоденні потреби, враховуючи комунальні платежі та допомогу батьку, який перебуває на його утриманні. Поряд з цим, донька ОСОБА_3 з 01 січня 2026 року буде навчатись на безоплатній основі, оплата за гуртожиток становитиме лише 300 грн, тому враховуючи розмір його доходу, витрати, стан здоров`я, він має сплачувати саме таку суму.
16.12.2025 року позивачем до суду направлено заперечення на відзив, де вона зазначає, що дохід відповідача – це пенсія по інвалідності у розмірі понад 30 000 грн щомісяця, що значно перевищує середній дохід в Україні та у декілька разів більша за сукупний дохід матері дитини (8 361 грн). Посилання відповідача на значні витрати на лікування (8000 грн щомісяця) не підтверджені належними доказами, які б засвідчували реальне постійне здійснення таких платежів. Навіть якщо такі витрати мають місце, після їх вирахування у відповідача залишається понад 20 000 грн чистого доходу, що достатньо для сплати 1/4 частини, що становить 7500 грн) аліментів без загрози його виживанню. Посилання на утримання батька є безпідставним, оскільки доказів перебування батька відповідача на його офіційному утриманні не подано; не надано доказів, що батько не отримує власної пенсії або соціальної допомоги. Відповідач у відзиві посилається на те, що з 01.01.2026 року донька ОСОБА_6 , нібито, навчатиметься на безоплатній (бюджетній) основі, у зв`язку з поданням ним посвідчення інваліда війни. Однак ця інформація не відповідає дійсності і не підтверджена жодними офіційними документами. Відповідач не має на утриманні інших дітей та осіб, тому його фінансові можливості значно перевищують можливості матері. Крім того відповідач має статус особи з інвалідністю 1 групи внаслідок війни, отримує соціальні гарантії та пільги, передбачені законом. Тому, твердження відповідача про значні витрати на лікування, комунальні послуги чи транспорт є безпідставними та суперечать нормам чинного законодавства, оскільки всі ці витрати фактично покриваються за рахунок держави.
Позивач до суду не прибула, подавши заяву, де просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Муха М.С. до суду подав заяву про розгляд справи без участі відповідача та представника. Позовну заяву просять задовольнити частково та стягувати аліменти з ОСОБА_2 в розмірі 1/8 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення донькою 23 років.
Згідно з ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
За приписами ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.199 ч.1 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
За нормами ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.42).
Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 03.03.2021 року, справа №276/914/19, шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 08 жовтня 1994 року Володарсько-Волинським районним відділом запису актів громадського стану Житомирської області, актовий запис №56, розірвано ( а.с.39-40).
Згідно судового наказу Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 22.05.2019 у справі №276/820/19, з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.05.2019 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття (а.с.31).
Відповідно до копії постанови про відкриття ВП №59202805 від 24.05.2019, відносно ОСОБА_2 державним виконавцем Хорошівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Житомирській області Шостаком Р.М. на підставі судового наказу Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 22.05.2019 у справі №276/820/19 відкрито виконавче провадження №59202805 ( а.с.29).
Згідно копії рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 15.01.2024 року, справа №276/1572/22, за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.35-38).
Постановою Житомирського апеляційного суду від 15.04.2024 року рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 15.01.2024 року залишено без змін (а.с.32-34).
Відповідно до довідки Державного університету «Житомирська політехніка» №169/25 від 05.09.2025 ОСОБА_2 є студенткою першого курсу Державного університету «Житомирська політехніка», денної форми навчання, освітнього ступеня бакалавр, спеціальності В11 «Філологія». Навчання здійснюється на контрактній основі. Термін навчання з 01.09.2025 по 30.06.2029 року ( а.с.28).
Згідно умов договору №31.01-В11.00.1/БД-013-2025 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців між Державним університетом «Житомирська політехніка» та фізичною особою від 11.08.2025 року, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 132000,00 гривень, а за навчальний рік – 33000,00 гривень. ( а.с.23-24).
Відповідно до Договору на тимчасове проживання в студентському гуртожитку Державного університету «Житомирська політехніка» від 28.08.2025, між ДУ «Житомирська політехніка» та ОСОБА_1 для здобувача освіти ОСОБА_2 укладено договір на тимчасове проживання в студентському гуртожитку на 1 навчальний рік (10 місяців) з 01.09.2025 до 01.07.2026, який може бути продовжено відповідно до п.5.7 Договору, форма оплати семестрово (а.с.25-26).
Згідно копій квитанцій АТ КБ «ПриватБанк» від 18.08.2025 та 28.08.2025, ОСОБА_1 було здійснено оплату за навчання в загальній сумі 9900 грн та оплату за проживання у гуртожитку на загальну суму 3600 грн ( а.с.27).
На виконання ухвали суду від 29.10.2025, ГУ Пенсійного фонду України було надано інформацію, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області з 28.12.2023 року та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Розмір нарахованої пенсії за період з 01.10.2024 по 30.09.2025 становить 367652,08 грн. Розмір відрахувань за постановою ВП №59202805 становить 154105,58 грн. ( а.с.56-57).
Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_2 від 04.04.2025, ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 1-Б групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – осіб з інвалідністю внаслідок війни ( а.с.78).
Відповідно до довідки Хорошівської селищної ради №373 від 08.12.2025, ОСОБА_2 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с.79).
Згідно довідки в/ч НОМЕР_3 від 14.07.2023 про обставини травми, солдат за призовом під час мобілізації ОСОБА_2 ,1974 р.н., 08.02.2023 року одержав мінно-вибухову травму за обставин безпосередньої участі у бойових діях , під час захисту Батьківщини ( а.с.80).
Із долучених документів, а саме: свідоцтва про хворобу №1786, продовження свідоцтва про хворобу №1786, Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, консультаційного висновку спеціаліста, виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3518 , виписки-епікриз із медичної карти стаціонарного хворого №36336(25), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на обстеженні та лікуванні в медичних закладах ( 81-89).
Відповідно до постанови про закінчення ВП №59202805 від 01.12.2025, виконавче провадження з примусового виконання судового наказу Володарсько-Волинського районного суду №276/820/19 від 23.05.2019 закінчено ( а.с.30-31).
Постановою ВП №59202805 від 01.12.2025 про скасування заходів примусового виконання, начальником відділу Хорошівського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління МЮ України Шостаком Р.М. скасовано заходи примусового виконання, застосовані при примусовому виконанні судового наказу Володарсько-Волинського районного суду №276/820/19 від 23.05.2019 та виключено відомості про ОСОБА_2 з Єдиного реєстру боржників ( а.с.92-93).
Відповідно до довідок Хорошівського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління МЮ України від 15.11.2023, 18.07.2025, 01.12.2025, ОСОБА_2 здійснював сплату аліментів ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 ( а.с.94-96).
Згідно посвідчення серія НОМЕР_4 , ОСОБА_5 , 1942 р.н. отримує пенсію по віку (а.с.97).
Із довідки про доходи № 3144 1917 9224 2195 слідує, що сума пенсії ОСОБА_2 за період з 01.01.2025 по 31.12.2025 становить 236934,85 грн ( а.с.98).
Згідно копій платіжних інструкцій від 03.12.2025 та 15.12.2025 року, ОСОБА_1 був здійснений платіж в сумі 9900 грн за навчання за ОСОБА_7 ( а.с.111-112).
Із відповіді з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів №2133646 від 16.12.2025, за 4 квартал 2024 по 3 квартал 2025 року ОСОБА_2 нараховано та виплачено 2000 грн.
В ході дослідження матеріалів справи, судом з`ясовано, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує матеріальної допомоги, у зв`язку з навчанням на денній формі в Державному університеті «Житомирська політехніка», несе витрати на проживання в гуртожитку, харчування та інші особисті потреби. 
З огляду на вказане, батьки (сторони у справі) мають спільний обов`язок брати участь у матеріальних витратах своєї доньки.
Відтак, суд вважає, що наявні підстави для зобов`язання відповідача сплачувати аліменти у зв`язку з навчанням ОСОБА_2 .
При вирішенні питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з наступного. 
Як встановлено під час дослідження матерів справи, вартість навчання в Державному університеті «Житомирська політехніка» протягом навчального року (10 місяців) становить 33000,00 гривень, вартість проживання в гуртожитку за вказаний період – 7200,00 гривень, відтак, витрати на навчання та проживання за один місяць становлять 4020,00 гривень. Також ОСОБА_2 витрачає кошти на харчування, одяг, проїзд та на інші особисті потреби.
Разом з цим, відповідач не представив суду доказів надання коштів на утримання дочки ОСОБА_2 , у зв`язку з продовженням навчання останньої.
Доводи відповідача про те, що донька ОСОБА_3 з 01 січня 2026 року буде навчатись на безоплатній основі не підтверджено жодними доказами. Відомості щодо подання відповідачем до навчального закладу документів, які є підставою для зниження вартості навчання та проживання ОСОБА_7 , а також відповідна інформація від університету, де навчається дочка сторін – відсутні.
Згідно доданих відповідачем до відзиву документів ОСОБА_2 одержав мінно-вибухову травму за обставин безпосередньої участі у бойових діях , під час захисту Батьківщини, та має захворювання, проходив діагностику та потребує лікування. Водночас, жодних доказів на підтвердження понесення щомісячних витрат на лікування суду не надано.
Як слідує із матеріалів справи, відповідач на утриманні інших дітей не має, має статус особи з інвалідністю 1 групи внаслідок війни, має право на отримання пільг, передбачених законом щодо медичного обслуговування.
В матеріалах справи наявні докази того, що відповідач ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності , яка за період з 01.01.2025 по 31.12.2025 становить 236934,85 грн. Відповідач підтвердив, що його щомісячний дохід складає приблизно 30000,00 гривень.
Вказане свідчить про те, що відповідач має більший дохід, ніж отримує позивач, а тому має фінансову можливість нести витрати на утримання повнолітньої дочки на період її навчання.
Стосовно доводів відповідача про те, що він має на утриманні непрацездатного батька, то суд оцінює їх критично, оскільки суду не надано доказів того, що батько відповідача потребує додаткової матеріальної допомоги, як це визначено у ч.1 ст. 202 Сімейного кодексу України.
У відповідності до статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, а також враховуючи часткове визнання позову відповідачем, виходячи з завдань цивільного судочинства, зокрема забезпечення інтересів дитини, які полягають крім іншого, в гарантованому отриманні достатнього та необхідного матеріального утримання, що покладається в обов`язок батьків, суд з урахуванням відомостей про матеріальний стан позивача та відповідача, керуючись принципом доцільності, справедливості вважає необхідним задовольнити позов частково та встановити розмір аліментів на період навчання у розмірі 1/5 частини з усіх видів його доходів, щомісячно, починаючи з 27 жовтня 2025 року до закінчення навчання ОСОБА_2 , але не довше ніж до досягнення нею 23-х річного віку. Стягнення аліментів в такому розмірі забезпечить в більшій мірі покриття витрат на навчання та проживання дочки, а також не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. При цьому, суд вважає, що зазначення в судовому рішення мінімального розміру «не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку» суперечитиме закону, оскільки ОСОБА_6 вже досягнула повноліття.
Відтак, у задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.
За правилами ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи те, що згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, а відповідач є особою з інвалідністю 1-Б групи внаслідок війни, що також є підставою для звільнення від сплати судового збору, суд вважає за можливе віднести судовий збір на рахунок держави.
Керуючись ст. 2, 12, 13, 76-79, 81, 82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, -
у х в а л и в :
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання у розмірі 1/5 частини з усіх видів його доходів, щомісячно, починаючи з 27 жовтня 2025 року до закінчення навчання ОСОБА_2 , але не довше ніж до досягнення нею 23-х річного віку.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи
Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 .
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_6 .
Повний текст рішення складено 26.01.2026.

Суддя А.М. Збаражський