Справа № 645/5669/25
Провадження № 2/645/277/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2026 року      м. Харків
Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді – Мартинової О.М.,
секретар судового засідання – Кривченко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
в с т а н о в и в:
25.08.2025 року представник позивача ТОВ «Цикл Фінанс» - адвокат Кеню Д.В., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1975461 від 15.08.2025 року, звернувся до суду з позовною заявою до  ОСОБА_1 , якою просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором №22038000291974 від 07.02.2020 року в розмірі 30782,39 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту – 16107,87 гривень; заборгованості по відсоткам – 24,91 гривень; заборгованості по комісії – 13985,67 гривень; інфляційних втрат – 569,94 гривень та 3% річних - 94,00 гривень. Крім того, просить суд стягнути з відповідача судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2422, 40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000, 00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 07.02.2020 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» (АТ «Банк Кредит Дніпро») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №22037000138191 у відповідності до якого остання отримала кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування 60 місяців (п. 1.2 кредитного договору). Після підписання кредитного договору відповідач власним підписом засвідчив факт взяття на себе відповідного зобов`язання, а саме повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена кредитним договором. Відповідно до виписки по особистому рахунку відповідача, вбачається, що АТ «Банк Кредит Дніпро» було перераховано кредитні кошти на особистий рахунок боржника як це передбачено умовами кредитного договору. 15.12.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (ТОВ «Цикл Фінанс») було укладено договір факторингу №15/12/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. Згідно Договору факторингу сума боргу перед ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» становить 30118,45 грн., із яких: заборгованість по тілу кредиту: 16107,87 грн. заборгованість по відсотках: 24,91 грн. заборгованість по комісії: 13985,67 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, згідно розрахунку інфляційні витрати за період з 15.12.2021 року по 23.02.2022 року становлять 569,94 грн., а також 3% річних за період з 15.12.2021 року по 31.12.2021 року становить 94,00 грн. Таким чином, заборгованість за кредитним договором з урахуванням нарахувань за ст. 625 ЦК України становить 30782,39 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту – 16107,87 гривень; заборгованості по відсоткам – 24,91 гривень; заборгованості по комісії – 13985,67 гривень; інфляційних втрат – 569,94 гривень та 3% річних - 94,00 гривень. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору, витрати на правову допомогу та судовий збір.
Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 29 серпня 2025 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
05.09.2025 року через систему «Електронний суд» представником відповідача ОСОБА_1 – адвокатом Лебединською І.С. подано відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач заперечує проти позовних вимог. В обґрунтування відзиву представник посилалася на те, що в порушення вимог закону та умов договору позивачем була нарахована комісія за обслуговування кредиту. Так, умовами Кредитного договору №22038000291974 від 07.02.2020 року передбачено щомісячну комісію за обслуговування кредиту з 07.02.2020 року по 06.06.2021 року 4,5% від суми кредиту, з 07.06.2021 року по 06.09.2022 року – 3,5% від суми кредиту. В Графіку платежів викладеному в Кредитному договорі №22038000291974 від 07.02.2020 року передбачено щомісячну комісію за розрахунково-касове обслуговування. В Кредитному договорі №22038000291974 від 07.02.2020 року не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому, представник зазначила, що ОСОБА_1 не підписувала Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів – фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Вказала, що Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів – фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» не містять дати та підпису про ознайомлення ОСОБА_1 з умовами. При цьому Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів – фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» не є складовими частинами укладеного між відповідачем та позивачем Кредитного договору №22038000291974 від 07.02.2020 року. Паспорт споживчого кредиту не є належним доказом по справі. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Згідно з розрахунком заборгованості відповідачем було сплачено 722,48 грн., які банком спрямовано на погашення комісії, тому на вказану суму 722,48 грн. має бути зменшена загальна заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача в даній справі. Разом з тим, представник вказала, що відповідач понесла витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 6000,00 грн., яку просила стягнути з ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 . В зв`язку з вищезазначеним, представник відповідача просила суд відмовити в задоволенні позову ТОВ «Цикл Фінанс».
10.09.2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Кеню Д.В. надійшла відповідь на відзив, в яких представник вказав наступне. Так, відповідно до п.1.2. Кредитного договору Банк надає Клієнту грошові кошти (далі Кредит) на наступних умовах: Сума кредиту 16 159,57 (Шістнадцять тисяч сто п`ятдесят дев`ять гривень 57 копійок); Строк кредитування 60 місяців; Кінцева дата повернення Кредиту 07 лютого 2025 р.; Цільове призначення: на споживчі потреби; Щомісячна комісія за обслуговування Кредиту: з 07.02.2020 по 06.06.2021 4,5% від Суми Кредиту, з 07.06.2021 по 06.09.2022 – 3,5% від Суми Кредиту, з 07.09.2022 по 06.12.2023 – 2,5% від Суми Кредиту, з 07.12.2023 по 07.02.2025– 1,4% від Суми Кредиту. Процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за Кредитом: 0,001% річних; на прострочену заборгованість за Кредитом: 56,0% річних. Умови, визначені в цьому пункті Договору, є істотними умовами кредитного договору. За п.1.3 Кредитного договору Банк формує Графік платежів, який викладено в розділі 4 цього Договору, із зазначенням сум погашення основного боргу за Кредитом, сплати процентів за користування Кредитом, Щомісячної комісії, вартості всіх супутніх послуг, орієнтовної реальної процентної ставки та ін. Згідно з п.3.6.2 Кредитного договору Банк надав для ознайомлення в письмовій формі. Паспорт споживчого кредиту. Відповідно до п.2 ч.4 Паспорту споживчого кредиту щомісячна комісія за обслуговування кредиту становить: з 1 по 15 міс. – 727,18 грн., з 16 по 30 міс. – 565,58 грн., з 31 по 45 міс. – 403,99 грн., з 46 по 60 міс. – 226,23 грн. від суми кредиту. Відповідач під час укладення договору ознайомлювався з його текстом та змістом в цілому, у тому числі з графіком щомісячних платежів за кредитними договором жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловив та з ними погодився, про що свідчать його підписи. Підписавши Кредитний договір та Паспорт споживчого кредиту Відповідач підтвердив, що він отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Відповідно до п.2 ч.4 Паспорта споживчого кредиту зазначено розмір комісії за користування кредитними коштами, які були узгодженні з Відповідачем, а тому стягнення з Відповідача заборгованості за надані додаткові послуги, які були узгоджені є правомірними, а їх розмір чітко був визначений під час укладання договору. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. При цьому представник позивача вказав, що представник відповідача у відзиві зазначає, що ОСОБА_1 не підписувала Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро», а також стверджує, що УДБО не є складовою частиною укладеного Кредитного договору №22038000291974. ТОВ «Цикл Фінанс» зазначає, що до позовної заяви було додано копію кредитного договору №22038000291974 від 07.02.2020 року, що містить підписи Відповідача. Кредитний договір №22038000291974 від 07.02.2020 року складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» із змінами і доповненнями, затверджений Банком та розміщенний на Офіційному сайті Банку www.creditdnepr.com.ua та індивідуальної частини, якою є цей Кредитний договір. Підписанням цього Кредитного договору Клієнт підтверджує, що: він акцептував УДБО і згоден з усіма умовами УДБО в повному обсязі, зокрема щодо порядку укладання договорів та умов надання всіх послуг, в тому числі, що можуть бути надані йому в майбутньому (з урахуванням всіх змін та доповнень); умови Договору йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Підписання індивідуальної частини (Кредитного договору) Відповідач підтвердив, що акцептував УДБО та погодився з умовами надання кредитних послуг, передбачених Договором. При цьому представник позивача стосовно стягнення витрат на професійну правничу допомогу відповідача, зазначив, що ознайомившись із Договором про надання правничої допомоги від 02.09.2025 року та розрахунком суми судових витрат, які відповідач понесла у зв`язку з розглядом справи №645/5669/25 від 02.09.2025 року, ТОВ «Цикл Фінанс» звертає увагу, що заявлена сума є завищеною та такою, що не відповідає складності справи. Разом з тим, зауважив, що предмет спору в цій справі є нескладним, містив лише один епізод спірних правовідносин, а обсяг і складність відзиву не є значним, а тому заявлений розмір витрат за дані послуги є очевидно завищеними та необґрунтованими. До того ж, якщо достатньо проаналізувати зміст відзиву на позовну заяву, то не вбачається, що адвокатом було досліджено велику кількість нормативно-правових актів для її написання. Таким чином представник позивача, вважає, що заявлені витрати за послуги «підготовка відзиву на позов на 11 арк.» є занадто завищеними та не відповідають обсягу виконаної адвокатом роботи і підлягає зменшенню. З отриманого відзиву зрозуміло, що ОСОБА_1 в повній мірі відомо про факт наявності заборгованості за Кредитним договорам, більше того, відповідач вчиняє дії щодо уникнення сплати заборгованості, яка склалась у зв`язку з його відмовою виконувати взяті на себе зобов`язання. В зв`язку з вищенаведеним, просив позовні вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» задовольнити в повному обсязі.
У судове засідання представник позивача – Кеню Д.В. не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в позовній заяві просив справу розглядати за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач  ОСОБА_1 та її представник Лебединська І.С. у судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи були повідомлені своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України. 05.09.2025 року через систему «Електронний суд» представником відповідача подано заяву про слухання справи за відсутності сторони відповідача, проти позову заперечують з підстав викладених у відзиві на позов.
У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 07.02.2020 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» (АТ «Банк Кредит Дніпро») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №22037000138191.
Згідно копії договору ОСОБА_1 під час укладення договору ознайомлювалася з його текстом та змістом в цілому, у тому числі з графіком щомісячних платежів за кредитними договором жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловлювала та з ними погодилася, про що свідчать її особистий підпис.
Таким чином, доводи представника відповідача про те, що ОСОБА_1 не підписувала даний договір не знайшли свого підтвердження.
Відповідно до п. 1.1-1.4 Договору Банк надає Клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а Клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим Договором, в також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним Договором розмірах строках та виконати свої зобов`язання за даним Договором в повному обсязі. За цим Договором Банк надає Клієнту грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума Кредиту 16159,57 грн., строк кредитування 60 місяців; кінцева дата повернення кредиту 07 лютого 2025 року. Цільове призначення: на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 07.02.2020 по 06.06.2021 4,5% від Суми Кредиту, з 07.06.2021 по 06.09.2022 – 3,5% від Суми Кредиту, з 07.09.2022 по 06.12.2023 – 2,5% від Суми Кредиту, з 07.12.2023 по 07.02.2025– 1,4% від Суми Кредиту. Процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за Кредитом: 0,001% річних; на прострочену заборгованість за Кредитом: 56,0% річних. Банк формує Графік платежів, який викладено в розділі 4 цього Договору, із зазначенням сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, щомісячної комісії, вартості всіх супутніх послуг, реальної процентної ставки та ін. Кредит надається шляхом зарахування суми Кредиту на поточний рахунок Клієнта: НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро». Датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок Клієнта. Якщо Банк не надав Кредит протягом 7 операційних днів, цей Договір вважається неукладеним.
Відповідно до виписки по особистому рахунку  ОСОБА_1 , вбачається, що АТ «Банк Кредит Дніпро» було перераховано кредитні кошти на особистий рахунок Боржника як це передбачено умовами Кредитного договору.
Крім того, підтвердження перерахування коштів в розмірі 16158,00 гривень відповідачу ОСОБА_1 підтверджується також платіжним дорученням №1 від 07.02.2020 року.

Зі змісту ст. 626, 638 ЦК України, слідує, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.
15.12.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу №15/12/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором.
За змістом статті 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт.
Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Стаття 627 ЦК України та ст.6 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до Реєстру боржників №28/03/24 від «28» березня 2024 року права вимоги до яких відступаються, до Позивача перейшло право вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 за кредитним договором в сумі 30118,45 грн.
Так, згідно зі ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтями 1049, 1054 ЦК України, передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Зважаючи на вище вказане, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту та відсотками.
За змістом ч.ч.1-2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Як вбачається з абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування") кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Згідно із пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідні висновки містяться у постанові Великої палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження №14-44цс21).
Враховуючи те, що позивачу перейшло право вимоги до відповідача по комісії за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд вважає, що положення договору, щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемним.
З урахуванням викладеного, позовні вимоги у частині стягнення з  ОСОБА_1 заборгованості за комісією в розмірі 13985,67 грн. є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.
Щодо стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та 3 процентів річних від простроченої суми боргу суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом вказаної норми нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання та є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду України від 6 червня 2012 року у справі №6-49цс12, постанова Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 року у справі №6-38цс11).
Проценти, передбачені ст.625 ЦК України, за своєю природою відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування чужими грошовими коштами.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України підставою застосування передбаченою цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов`язання.
Як передбачено ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як вже було встановлено судом, станом на момент переходу права вимоги від АТ «Банк Кредит Дніпро» до ТОВ «Цикл Фінанс» (укладення договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021) ОСОБА_1 мала заборгованість за спірним кредитним договором, тому позивач на законних підставах висунув вимогу про стягнення з відповідача інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних, передбачених ст.625 ЦК України.
Зважаючи на те, що інфляційні втрати та 3% річних нараховані до введення воєнного стану, який не спростований відповідачем, вбачається, що сума інфляційних нарахувань на суму боргу за кредитним договором становить 569,94 грн., три проценти річних за прострочення сплати боргу становить 94,00 грн, тому суд дійшов висновку, що стягнення зазначених сум з відповідача підлягає задоволенню.
Разом з тим, з розрахунку заборгованості за кредитним договором, а також виписок по рахункам вбачається, що ОСОБА_1 частково погашено борг за комісією по кредитному договору №№22038000291974 від 07.02.2020 року в сумі 722,48 грн. 
Таким чином, з урахуванням погашеної суми за комісією в розмірі 722,48 грн., стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором №22038000291974 від 07.02.2020 року в загальному розмірі 16074,24 грн.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з такого.
Приписами ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 ч. 3ст. 2ЦПК України). Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
На підставі п. 1 ч. 3 ст. 133ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно ч. 1ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За ч. 2 ст. 137ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137ЦПК України). Нормою ч. 8ст. 141ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст.137 та ч. 8 ст.141 ЦПК України).
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 28.06.2023 у справі №463/2001/19 де зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено( п. 1 ч. 2 ст.137 та ч. 8 ст.141 ЦПК України).
Так, сторона позивача просила стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн.
На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, позивачем надано договір про надання правової допомоги №43453613 від 02.01.2025 року; акт №22038000291974 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 15.08.2025 року; детальний опис виконаних робіт адвокатом. Також до матеріалів справи долучено свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвокатом Кеню Д.В.
Також, сторона відповідача просила стягнути з позивача судові витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн., на підтвердження яких надано: договір про надання правничої допомоги від 02.09.2025, ордер на надання правничої допомоги серії АХ №1286013 від 04.09.2025 року, розрахунок суми судових витрат, 
акт приймання-передачі до договору про надання правничої допомоги від 02.09.2025 року, квитанція до прибуткового касового ордера №27 від 02.09.2025 року про сплату Мудрою В.С. 6000,00 грн. за договором про надання правничої допомоги від 02.09.2025 року.
При цьому представником позивача подано відповідь на відзив, яким окрім іншого також вказано, що заявлена вартість витрат на професійну правничу допомогу є завищеною та не узгоджується ані з критерієм малозначності справи, ані з рівнем його фактичної складності, зокрема, підготовку та складання відзиву на позовну заяву не відповідає вимогам реальності та співмірності адвокатських витрат, що у свою чергу виключає можливість визнання їх розумними та обґрунтованими, тому не підлягає задоволенню.
Так, у відповідності до пункту 12 частини третьої статті 2ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Частиною восьмою статті 141ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України.
Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
У постанові Верховного суду від 12.06.2024 у справі № 444/3403/20 зроблений висновок, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду від 13.03.2025 по справі 275/150/22.
Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Із змісту правової позиції Верховного Суду від 16 березня 2023 року у справі №927/153/22 вбачається, що при визначенні витрат на правову допомогу слід враховувати наступне: чи змінювалася правова позиція у справі в судах першої та апеляційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткове джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтовували свої вимоги. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі №910/20852/20.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.
Приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволено частково, відповідно, з урахуванням положень п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 01.09.2021 року по справі № 761/14537/15-ц (провадження № 61-17359св20).
Також, при вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує складність справи, обсяг наданої правничої допомоги адвокатами, доводи представників сторін, що викладені у запереченнях про стягнення витрат на правову допомогу, які спростовуються матеріалами справи, а тому вважає, що вимоги сторони позивача підлягають частковому задоволенню на суму 1800,00 грн., в свою чергу вимоги сторони відповідача - на суму в розмірі 1600,00 грн.
На думку суду, такі розміри витрат є співмірними із заявленими вимогами, складністю справи та проведеними адвокатами роботою.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
За частиною першою ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно платіжної інструкції №13252 від 15.08.2025 року, під час звернення до суду з позовом ТОВ «Цикл Фінанс» сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн., таким чином, з  ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача, судовий збір, пропорційно до суми задоволених позовних вимог, у сумі 1264,95 грн.=(16074,24 х 2422,40/30782,39).
Керуючись ст. ст. 4, 10 - 13, 76 - 81, 141, 247, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором №22038000291974 від 07.02.2020 року в загальному розмірі 16074 гривень 24 копійок
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» судовий збір у розмірі 1264 гривень 95 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1800 гривень 00 копійок.
В іншій частині– відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1600 гривень 00 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Харківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: https://fr.hr.court.gov.ua
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», ЄДРПОУ 43453613, юридична адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8.
Відповідач –  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя        О.М. Мартинова