Провадження № 3-в/537/12/2026
Справа № 537/2444/24

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2026  року       м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука у складі головуючої судді Мурашової Н.В., за участі секретаря Дьяченко В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Крюківського районного суду м. Кременчука в залі судових засідань в місті Кременчук подання т.в.о. начальника ВнП №2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області Якименка А. стосовно
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
про вирішення питання про давність виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, 
у с т а н о в и в:
22 січня 2026 року т.в.о. начальника ВнП №2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області Якименко А. звернувся до суду з поданням, в якому просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення за давністю виконання постанови на підставі ст.304, ст.305 КУпАП, ст.80 КК України.
В обґрунтування подання зазначено, що постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 13 червня 2024 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44 КУпАП із накладенням стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 10 діб. На виконання постанови суду працівниками поліції буди здійснені неодноразові виїзди за адресою місця проживання ОСОБА_1 та встановлено, що останній проходить службу у Збройних Силах України, військова частина НОМЕР_2 . ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується позитивно, згідно бази ІКС ІПНП нових випадків вчинення правопорушень не зафіксовано та жодних звернень на лінію «102» не надходило. Тому на підставі ст.304, ст.305 КУпАП, ст.80 КК України просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді арешту за давністю виконання постанови.
В судове засідання ВнП №2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області свого представника не направило, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином.
ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 13 червня 2024 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44 КУпАП, із призначенням стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 10 діб.
Вказану постанову суду звернуто до виконання 26 червня 2024 року, тобто у визначений ст.303 КУпАП строк.
Відповідно статті 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст.9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.
Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.
Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, не містять поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду. Фактична «безстроковість» виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується ЄСПЛ при оцінці порушень державами-членами Конвенції, а «необмежений строк виконання» своєчасно надісланої постанови суперечить принципу 4 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, згідно якого, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю. 
Натомість, дані строки, передбачені в Кримінальному кодексі України, а саме, ст.80, яка розташована у розділі ХІІ «Звільнення від покарання та його відбування» і регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. 
Таким чином, порушено інший фундаментальний із принципів права – принцип справедливості, оскільки засуджені, які вчинили кримінальне правопорушення, в порівнянні з адміністративним правопорушенням, на підставі ст.80 КК України звільняються судом від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку суду.
Крім того, КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Таким чином, суд вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми ст.80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).
Згідно з ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.
Згідно з ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину
Отже, ст.80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.
Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.
Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:
1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;
2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;
3) не вчинення нею нового злочину, а не кримінального проступку.
Враховуючи вище наведене, за аналогією права та той факт, що з часу набрання законної сили постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 13 червня 2024 року про призначення ОСОБА_1 за ч.1 ст.44 КУпАП адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту не минуло два роки, а тому на час розгляду подання не закінчились строки давності її виконання, отже, суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити.
Керуючись ст. 303, 304 КУпАП, ст.80 КК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Відмовити в задоволенні подання т.в.о. начальника ВнП №2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області Якименка А. стосовно  ОСОБА_1  про вирішення питання про давність виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.
Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя       Мурашова Наталя Валентинівна