УХВАЛА

11 грудня 2025 року 
м. Київ
справа №160/16764/24
адміністративне провадження № К/990/50665/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду  (далі - Суд):
судді-доповідача Бевзенка В.М., 
суддів  Шарапи В.М., Чиркіна С.М., 
перевіривши касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06.11.2025 у справі №160/16764/24 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
У 2024 році ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (далі відповідач-1) щодо не направлення повторно до Міністерства юстиції України матеріалів, направлених листом від 17.04.2023 №3.3-2458/Кр-23, для виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) сина ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції повторно подати до Міністерства юстиції України матеріали, надіслані листом від 17.04.2023 №3.3-2458/Кр-23, у тому числі розрахунок потреби в коштах, для виплати ОСОБА_1 одноразової допомоги після смерті сина ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- визнати протиправними дії Міністерства юстиції України (далі відповідач-2) щодо повернення матеріалів про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі загибелі сина ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , надісланих листом від 17.04.2023 №3.3-2458/Кр-23 Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції;
- зобов`язати Міністерство юстиції України вчинити дії щодо виділення коштів згідно з розрахунком потреби в коштах, наданого Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції Листом від 17.04.2023 №3.3-2458/Кр-23, для виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) сина ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2025, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.11.2025 у справі №160/16764/24, позов задоволено частково:
- визнано протиправними дії Міністерства юстиції України щодо повернення матеріалів про виплату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності після смерті сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , надісланих Листом від 17.04.2023 №3.3-2458/Кр-23 Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції;
- визнано протиправною бездіяльність Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо не направлення повторно до Міністерства юстиції матеріалів, направлених Листом від 17.04.2023 №3.3-2458/Кр-23, для виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності після смерті сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язано Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції повторно подати до Міністерства юстиції України матеріали, надіслані Листом від 17.04.2023 №3.3-2458/Кр-23, у тому числі розрахунок потреби в коштах, для виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 одноразової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності після смерті сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У решті позовних вимог відмовлено.
05.12.2025 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга Міністерства юстиції України, у якій скаржник просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06.11.2025 у справі №160/16764/24, ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.
Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд, дійшов такого висновку.
Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Доведення обставин, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що випадком для відкриття касаційного провадження відповідач зазначає підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та вказує, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Твердження скаржника про те, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, не обґрунтоване обставинами, які б виділяли вимоги скаржника якимись особливими ознаками, завдяки чому їх можна було б виокремити в окрему групу, та не свідчать про наявність заінтересованості суспільства в результатах розгляду саме цієї справи, а має суб`єктивний характер.
Отже, наведені посилання скаржника на підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України мають загальний характер і не можуть вважатися винятковими.
Водночас скаржник,  зазначаючи підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України,  як на підставу для відкриття касаційного провадження вказує, що  касаційна скарга  становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Вжите національним законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Указане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням і захистом цінностей, утрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення: визначення і зміну конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.
Касаційна скарга не містить аргументів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.
При цьому, скаржником не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості або виняткового значення, а також не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору. Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для скаржника, зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики. Йдеться про реалізацію принципів верховенства права та правової визначеності, рівності перед законом і судом з метою гарантування розумної передбачуваності судового рішення.
Отже, наведені посилання скаржника на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України мають загальний характер і не можуть вважатися винятковими.
Скаржник лише формально покликається на пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, однак не зазначає конкретних підстав касаційного оскарження, та в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено існування випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
До того ж, Верховний Суд наголошує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України треба зазначати, щодо яких саме правовідносин Верховний Суд ще не сформував правового висновку, а не абстрактно на це покликатися.
Також посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржником не зазначено:
1) які саме норми матеріального та/або процесуального права необхідно застосувати для формування вказаного вище висновку;
2) за результатами розгляду касаційної скарги, який саме висновок має бути сформований Верховним Судом з урахуванням зазначених нею норм матеріального та/або процесуального права.
Тож, саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Також, слід зауважити, що правові висновки Верховний Суд формулює лише щодо конкретно визначених правовідносин, а не висновок, який на думку скаржника буде підставою для відкриття касаційного провадження.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, висновок про призначення одноразової грошової допомоги затверджено в.о. начальника ДУ "БУВП (№6)" 13.03.2023р. та Комісією Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань погоджено рішення про виплату одноразової грошової допомоги. Затвердження висновку про призначення одноразової грошової допомоги вказаними суб`єктами узгоджується з пунктами 1-3 розділу IV   Порядку № 4.
Отже, можливість повернення документів на доопрацювання була передбачена на етапі затвердження висновку про призначення ОГД в.о. начальника ДУ "БУВП (№6)" та Комісією Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань, отже Міністерство юстиції України, як центральний орган управління, до якого надсилається вже розрахунок потреби в коштах для виплати ОГД, не має повноважень повертати документи на доопрацювання.
Суди попередніх інстанцій вірно звернули увагу, що Порядок № 4 вимагає подання серед переліку необхідних документів, зокрема, копії акта (актів) розслідування нещасного випадку, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) поліцейського, за формами, визначеними МВС, та чи випадок не пов`язаний з учиненням поліцейським кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства. Отже, саме акт розслідування нещасного випадку, складений уповноваженою комісією, є належним доказом згідно з вимогами Порядку №4.
Колегія суддів погоджується з висновками суддів попередніх інстанцій, щодо визнання протиправними дії Міністерства юстиції України щодо повернення матеріалів про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги після смерті сина ОСОБА_2 , надісланих 17.04.2023 Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції.
Скаржник у касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з приписами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.
КАС України передбачає умови, за наявності яких справи розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження можуть переглядатися у касаційному порядку. Такими умовами можуть бути обставини, які виділяють вимоги скаржника якимись особливими, рідкісними чи унікальними ознаками, завдяки чому вони виокремлюються із загальних випадків.
Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити випадки, вказані у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із підставами визначеними пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності відповідно до підпунктів «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, Суд,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06.11.2025 у справі №160/16764/24 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати у порядку, встановленому статтею 251 КАС України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач                                                                                В.М. Бевзенко
Судді:                                                                                                      В.М. Шарапа
                                                                                                    С.М. Чиркін