КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                        Доповідач - Кафідова О.В.
33/824/5226/2025             
                                      
                                       П О С Т А Н О В А
 
                            І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
        м. Київ                                                                                          Справа № 752/20916/25
09 грудня 2025 року  Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ Кафідової О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 09 вересня 2025 року в справі про  адміністративне правопорушення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП,-
в с т а н о в и в:
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 09 вересня 2025 року ОСОБА_2  притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 гривень 60 копійок.
Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 25 вересня 2025 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 09 вересня 2025 рокута закрити провадження у справі.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції ухвалена з неповним з`ясуванням обставин справи. 
Вказує, з посиланням на висновок експерта № 237/25 за результатами проведення автотехнічного дослідження обставин та механізму ДТП від 22 вересня 2025 року, що ДТП сталося через порушення п. 17.1 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_3 . Водночас зазначає, що порушення п. 10.1, 16.13, 12.3 у її діях відсутнє.
Посилається на те, що її як учасника ДТП не було опитано на місці, на відміну від ОСОБА_3 . У матеріалах дослідчої перевірки обставин ДТП, протоколі та оскаржуваній постанові суду неправильно зазначено номер автомобіля «Subaru Legacy Outback», а саме вказано НОМЕР_1 , замість правильного 307-83 КА. До того ж, в матеріалах дослідчої перевірки обставин ДТП не вказано, що водій автомобіля «Subaru Legacy Outback» рухався по смузі громадського транспорту. Під час направлення матеріалів до патрульної поліції для складання протоколу слідчим не було долучено відео ДТП, хоча ОСОБА_1 повідомляла про його наявність. До того ж, не зібрано показань всіх свідків ДТП.
Крім того, вказує про неналежнісь повідомлення її про судове засідання, оскільки вважає довідку про доставку повідомлення у додатку «Viber» не належним доказом такого повідомлення. Через необізнаність про розгляд справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 вважає, що було порушено її право на захист. На підтвердження своєї зацікавленості щодо розгляду справи зазначає про направлення її захисником адвокатських запитів.
Також в апеляційній скарзі просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.
В обгрунтування заявлених вимог зазначала, що оскаржувана постанова була ухвалена судом першої інстанції 09 вересня 2025 року, проте з матеріалами справи та повним текстом оскаржуваного рішення адвокат ознайомилась лише 15 вересня 2025 року. 
З огляду на вище викладене просила суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 09 вересня2025 року, оскільки строк пропущенний з поважних причин.
За положенням ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.
Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена за правилами, визначеноми цим Кодексом.
Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу- ст. 289 КУпАП.
З матеріалів справи вбачається, щопостановою Голосіївського районного суду м. Києва від 09 вересня 2025 року ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
В судовому засіданні ОСОБА_1 не була присутня.
В матеріалах справи міститься заява захисника ОСОБА_1 адвоката Одаренко К.О. з якої вбачається, що копію постанови суду першої інстанції представник отримала 15 вересня 2025 року. 
З апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернулась 25 вересня 2025 року. 
Дослідивши матеріали справи, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи є обгрунтованими, а тому наявні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки строк було пропущено з поважних причин.
В судове засідання з`явився захисник ОСОБА_1 адвокат Котович І.О., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як вбачається з матеріалів справи та протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 420607 ОСОБА_1 13 червня 2025 року приблизно о 10 годині 06 хвилин, керуючи транспортним засобом «Fiat Cinquecento», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вулиці Васильківській в місті Києві, а саме на нерегульованому перехресті вулиці Васильківської з вулицею Михайла Стельмаха, при повороті ліворуч, не надала дорогу автомобілю «Subaru Legacy Outback», державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого відбулось зіткнення з вказаним транспортним засобом, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів та тілесні ушкодження ОСОБА_4 . Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 16.13 Правил дорожнього руху України, що тягне відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.
До вказаного протоколу були додані: протокол огляду місця дорожньо- транспортної пригоди, пояснення учасника ДТП, схема місця ДТП.
На схемі місця ДТП графічно зображені та зафіксовані об`єкти, дані про обставини дорожньої пригоди.
З письмових пояснень ОСОБА_3 ,  які він надав на місці ДТП вбачається, що 13.06.2025 року о 09 год. 30 хв. Він керуючи транспортним засобом «Subaru Legacy Outback», державний номерний знак НОМЕР_1  в м. Києві по вул. Васильківській 12 в сторону метро Голосіївська, рухвася зі швидкістю 40-50 км на годину по головній смузі руху. Водій автомобіля «Fiat Cinquecento», державний номерний знак НОМЕР_2 не впевнившись в безпечності маневру виїхав на головну смугу руху, помітивши що зненацька виїхав транспортний засіб. Він відразу почав гальмувати, так як на вулиці йшов дощ та дорожнє покриття було мокрим та слизьким, а тому автомобіль не зміг своєчасно зупинитись.
Відповідно до рапорту інспектора взводу № 2, роти № 2, батальйону № 2 УПП в м. Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Ворнієнко Станіслава, 13.06.2025 року о 10 год. 06 хв. Отримали виклик ДТП з потерпілими за адресою: м. Київ, вул. Васильківська 9/14.
Прибувши на місце події було виявлено водія ОСОБА_5 , яка керуючи транспортним засобом «Fiat Cinquecento», державний номерний знак НОМЕР_2 , та  повертаючи з вул. Васильківська на другорядну дорогу вул. Стельмаха не надала перевагу в русі автомобілю «Subaru Legacy Outback», під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті зіткнення було госпіталізовано пасажирку автомобіля «Fiat Cinquecento», ОСОБА_6 , яка була госпіталізована до 12 лікарні з попереднім діагнозом забій м`яких тканин верхньої третини правої руки. 
Відповідно до довідки слідчого Голосіївського управління поліції ГУ НП у м. Києві старшого лейтенанта поліції Москаленка М.С. 13.06.2025 10:06 год. на нерегульованому перехресті вул. Васильківської з вул. Стельмаха, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Фіат 500», р.н. НОМЕР_3 , здійснюючи поворот ліворуч не надала перевагу в русі автомобілю «Субару», р.н. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався прямо через перехрестя у смузі для руху громадського транспорту. В результаті ДТП пасажир автомобіля «Фіат» ОСОБА_4  отримала тілесне ушкодження та була госпіталізована до КМКЛ 12, з діагнозом: забій правого плечового суглобу, після огляду повернулась на місце пригоди.
Під час розгляду вказаних матеріалів не встановлено даних, які б вказували на наявність ознак складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в зв?язку з тим, що постраждала особа отримала тілесні ушкодження, які не можна віднести до середньої тяжкості або тяжких тілесних ушкоджень.
Вказані обставини виключають наявність складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 286. КК України.
Визнаючи   ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції дійшов висновку, що її вина підтверджується: - протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 420607 від 12 серпня 2025 року, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення; -  схемою дорожньо-транспортної пригоди від 12 серпня 2025 року, довідкою слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП у місті Києві; - рапортом оперативного чергового, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13 червня 2025 року, письмовими поясненнями ОСОБА_3 , відповідно до яких він 13 червня 2025 року о 09 годині 30 хвилин керував автомобілем «Subaru Legacy Outback», державний номерний знак  НОМЕР_1 , в місті Києві по вулиці Васильківській, 12, зі швидкістю 30-40 км/год, а водійка ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Fiat 500», державний номерний знак НОМЕР_2 , не впевнилась в безпечності свого маневру та виїхала на зустрічну смугу руху, коли ОСОБА_3 побачив транспортний засіб, одразу почав гальмувати, однак через те, що на вулиці йшов дощ, дорожнє покриття було слизьким та автомобіль не встиг вчасно запунитися. Свої вини не визнав, оскільки рухався по головній смузі і не порушував ПДР.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При ухваленні рішення  в  справі  про  адміністративні  правопорушення суд повинен дотримуватись принципу повноти  дослідження обставин справи, що  суттєво  впливає  на  об`єктивність рішення, а також  на здобуття достатньої  сукупності  доказів, які обґрунтовують  зроблені у  даному   рішенні висновки, як такі, що не  залишають  сумнівів.
Стандарт   доведення   поза розумним   сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час   її розгляду, виключає будь - яке інше   розумне  пояснення події, яка є предметом судового розгляду, а  також  того, що  інкриміноване  правопорушення було вчинене саме  особою стосовно якої складено протокол про адміністративне  правопорушення.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Розділом 2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року за №1306 передбачено обов`язки водіїв транспортних засобів.
Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Диспозиція ст. 124 КУпАП є бланкетною, оскільки містить посилання на Правила дорожнього руху, а тому для визначення суті правопорушення та вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення необхідно встановити, які пункти Правил дорожнього руху були порушені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, та у чому полягали такі порушення.
Склад правопорушення, за який передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП, передбачає наявність трьох елементів об`єктивної сторони (протиправне діяння): 1) порушення Правил дорожнього руху, 2) наслідки у вигляді, зокрема, пошкодження транспортних засобів, 3) наявність причинно-наслідкового зв`язку між порушенням Правил дорожнього руху та наслідками.
Таким чином, настання наслідків дорожньо-транспортної пригоди у вигляді пошкодження транспортних засобів мають бути обумовлені саме порушенням певним учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху, тобто, має бути наявний прямий чи опосередкований причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками.
Характеризуючою ознакою дорожньо-транспортної пригоди є те, що при зіткненні двох або більше транспортних засобів, порушення ПДР може бути допущено усіма його учасниками, але у причинно-наслідковому зв`язку із пригодою можуть бути порушення одного із водіїв.
Причинно-наслідковий зв`язок між пригодою та порушенням ПДР встановлюється у кожному конкретному випадку на підставі повного і всебічного дослідження доказів зібраних працівниками поліції та наданих учасниками. Тобто, тільки ті порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків, а отже перебувають із ними у причинному зв`язку.
Як вбачається з матеріалів справи та протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 420607 ОСОБА_1 13 червня 2025 року приблизно о 10 годині 06 хвилин, керуючи транспортним засобом «Fiat Cinquecento», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вулиці Васильківській в місті Києві, а саме на нерегульованому перехресті вулиці Васильківської з вулицею Михайла Стельмаха, при повороті ліворуч, не надала дорогу автомобілю «Subaru Legacy Outback», державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого відбулось зіткнення з вказаним транспортним засобом, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів та тілесні ушкодження пасажира  ОСОБА_4 . Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 16.13 Правил дорожнього руху України, що тягне відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.
Порушення учасниками дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою  Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Згідно вимог п. 2.3. б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п. 16.13 ПДР  перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються рівнозначною дорогою в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.
З вище наведеного вбачається, що водій автомобіля «Fiat Cinquecento», державний номерний знак НОМЕР_2 порушив п. 16.13 ПДР, оскільки відповідно до схеми ДТП здійснив маневр повороту не переконавшись в безпеці такого маневру, а саме не впевнилась чи вказаний маневр є безпечним та чи його здійсненню не перешкоджають інші автомобілі, які рухаються в зустрічному напрямку по головній смузі руху. Вказане підтверджується схемою ДТП, протоколом про адміністративне правопорушення та поясненнями наявними в матеріалах справи. 
Дослідивши долучений до апеляційної скарги висновок експерта № 237/25, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Згідно із ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4, 7 та 11 до Конвенції» ратифіковано вказану Конвенцію.
Порядок реалізації Конвенції та рішень ЄСПЛ визначено Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Відповідно до ч. 1 ст. 17 даного Закону, суди при розгляді справ застосовують Конвенцію і практику ЄСПЛ як джерело права.
Виходячи із правової позиції ЄСПЛ, який за певних умов також поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження і на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12); рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03), зазначає, що на цю категорію справ поширюються гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість апеляційному суду застосувати аналогію закону при перегляді постанови судді суду першої інстанції за виключними обставинами, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП інші норми закону, зокрема положення КПК, які регламентують відповідні правовідносини, так як КУпАП не передбачає порядку і процедури перегляду справ за виключними обставинами, хоча згідно міжнародних норм права це є невід`ємним правом особи (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), а для суддів усіх інстанцій важливим елементом законного і справедливого правосуддя, оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.
Так, як встановлено рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України», провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції. У справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.
З огляду на викладене вище та приймаючи до уваги норми прямої дії Конституції України, положення національного законодавства, а також міжнародно-правові договори та рішення Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, суд приходить до висновку, що реалізація права на судовий захист, шляхом подання заяви про перегляд рішення у даній справі підлягає регулюванню за аналогією закону.
Оскільки, провадження у справах про адміністративне правопорушення вважається кримінальним до нього застосовуються норми Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 12 січня 2021 року у справі № 148/1536/18 (провадження № 51-4685 км 20) визначено поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Оцінка наявних в матеріалах справи тих чи інших доказів, врахування або не враховування їх під час винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення є дискреційним повноваженням суду.
Апеляційний суд дійшов до висновку, що наявний в матеріалах справи висновок експерта, що був наданий  апелянтом суперечить наявним в матеріалах справи доказам, а саме протоколу про адміністративне правопорушення, схемі місця ДТП.
Тому, враховуючи викладене суд дійшов до висновку, що долучений до апеляції висновок експерта суперечать подіям, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, та іншим доказам, які містяться в матеріалах справи.
Отже, об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, та допустимість зібраних доказів по справі не вбачається. Дані докази є узгодженими та взаємопов`язаними між собою, як в цілому так і в деталях.
Доводи апеляційної скарги відносно того, що в матеріалах дослідчої перевірки обставин ДТП не вказано, що водій автомобіля «Subaru Legacy Outback» рухався по смузі громадського транспорту, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки такі дії водія автомобіля «Subaru Legacy Outback»  не є предметом розгляду в даній справі.
Порушень вимог процесуального права, які б могли слугувати підставами для скасування постанови, не встановлено.
Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні нею п. 16.13 ПДР та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП доведена, підстав для скасування постанови судді суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову  суду першої інстанції без змін. 
Підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, про що заявляються вимоги в апеляційній скарзі, відсутні.
Керуючись  ст. 294 КУпАП,  апеляційний  суд, -
 
у х в а л и в:
 
Поновити  ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 09 вересня 2025 року.
Апеляційну скаргу    ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 09 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова   апеляційного суду набирає законної сили негайно після її  ухвалення, є остаточною  й оскарженню не підлягає.  

Суддя: