Справа № 727/14075/25 
Провадження № 2/727/664/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
 ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:
Головуючого-судді: Одовічен Я.В.
За участю секретаря: Зінич О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Посилалося на те, що 21.03.2020 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №0684251321/9 в електронній формі, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 4200 гривень, строк користування кредитом – 30 днів, строк дії договору – 3 роки, відсоткова ставка – 1,75% за один день користування кредитом.
Пропозицію укласти договір надання позики та надання кредиту згідно анкети-заявки №3274874 від 28.09.2020 року підписано кредитодавцем, а акцепт оферти на укладення договору надання позики та отримання кредиту згідно заявки-анкети №3274874 від 28.09.2020 року підписано позичальником електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором), який було надіслано за допомогою смс-повідомлення на телефонний номер позичальника, зазначений в особистому кабінеті на сайті кредитодавця.
Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору.
На даний час строк повернення грошових коштів настав, але відповідач не виконує свої зобов`язання грошові кошти не повертає.
11.02.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №11-02/22, відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за Договором позики № 0684251321/9 від 28.09.2020 року, що укладений між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 .
У свою чергу, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги до боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у тому числі за договором позики № 0684251321/9 від 28.09.2020 року.
Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 04.11.2025 відповідно до розрахунку заборгованості становить 127091,69 грн, в тому числі: 4199,98 грн - заборгованість за тілом кредиту; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги – 112601 грн. 76 коп.; заборгованість за нарахованими процентам з моменту відступлення права вимоги – 10289 грн. 95 коп.
Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 67850,98 грн, з яких: 4199,98 грн - заборгованість за тілом кредиту, 63651,00 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «ІНФІНАНС».
Відповідач не повернула отримані кредитні кошти та не сплатила нараховані відповідно до умов договору відсотки за користування кредитними коштами.
Окрім того, позивач вказує, що поніс судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2 422,00 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 16 000,00 грн.
Ухвалою суду від 18.11.2025 року по справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Відповідачем відзиву на позов подано не було.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у поданій заяві просив розгляд справи провести в його відсутності, позов підтримав. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.ст. 130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомив.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як було встановлено судом, 21 березня 2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ІНФІНАНС» був укладений договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0684251321/9, відповідно до умов якого товариство надає позичальнику кошти на умовах фінансового кредиту.
Розмір кредиту 4200 гривень. Строк користування кредитом 30 днів. Строк дії договору 3 роки. Відсоткова ставка, яка нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості 1,75%. Реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75%. (а. с. 48).
28.09.2020 року ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «ІНФІНАНС» із заявкою-анкетою на отримання кредиту, в якій просила надати кредит у сумі 4200 грн. на споживчі цілі на строк 30 днів.
28.09.2020 року відповідачкою електронним підписом підписано пропозицію згідно заявки-анкети від 28.09.2020 року в рамках договору про надання позики №0684251321/9 та акцепт оферти від 28.09.2020 року на отримання кредиту у розмірі 4200 гривень, строк користування кредитом 30 днів, строк дії договору надання позики - 3 роки, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 638,75%. Договір підписано одноразовим ідентифікатором 7q9w8g (а. с. 58).
Відповідно до довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення», 28.09.2020 року о 18 годині 16 хвилин на платіжну карту відповідача НОМЕР_1 зараховано 4200 гривень ( а.с. 59).
Таким чином, Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за Договором позики, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку передбаченому умовами Договору позики.
Договір укладено дистанційно, в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію».
У подальшому, 11.02.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №11-02/22, відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за Договором позики № 0684251321/9 від 28.09.2020 року, що укладений між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 (а.с.9-16).
У свою чергу, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги до боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у тому числі за договором позики № 0684251321/9 від 28.09.2020 року (а.с.23-30,42).
Відтак, матеріалами справи підтверджуються обставини відступлення права вимоги за договором № 0684251321/9 від 28.09.2020 року на користь ТОВ «Коллект Центр».
Із досліджених судом договору № 0684251321/9 від 28.09.2020 року встановлено, що його укладено в електронній формі.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Положеннями ч.1, ч.2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно доЗакону України«Про електронні довірчі послуги».
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як було встановлено судом, договір № 0684251321/9 від 28.09.2020 року укладено в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний сторонами, відповідно до вимог ст.12 вказаного Закону, а саме: з боку позикодавця засвідчено електронним підписом, а з боку позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора, та за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі. Із копії вказаного договору також видно, що ОСОБА_1 як позичальник та споживач за договором, ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши Товариству свої персональні дані ( РНОКПП – НОМЕР_2 ).
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Отже, укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону та є обов`язковим до виконання.
Згідно з ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Звертаючись до суду з позовними вимогами, ТОВ «Коллект Центр» посилалося на те, що у відповідача наявна заборгованість за договором позики №0684251321/9 від 28.09.2020 року у розмірі 127091,69 грн., в тому числі: 4199,98 грн. - заборгованість за тілом кредиту; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги – 112601 грн. 76 коп.; заборгованість за нарахованими процентам з моменту відступлення права вимоги – 10289 грн. 95 коп.
Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 67850,98 грн, з яких: 4199,98 грн - заборгованість за тілом кредиту, 63651,00 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «ІНФІНАНС».
Розглядаючи доводи позивача щодо дійсного розміру заборгованості, суд виходить із наступного.
Згідно умов договору строк користування кредитом становить 30 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка за договором 1,75 % щоденно.
Таким чином, у договорі розрізнюється строк користування кредитом (траншем), який становить 30 днів, та строк дії Договору - 3 роки, а тому кредитодавець мав право стягувати з позичальниці відсотки за кожен день користування кредитом у розмірі 1,75% в межах дії договору, у разі користування траншем понад 30-денний строк на період фактичного користування кредитом.
Відповідач ОСОБА_1 не довела відсутності заборгованості за договором позики, а тому позовні вимоги ТОВ «Коллект центр» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Положеннями статті 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування у справі. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачем ОСОБА_1 всупереч умовам кредитних договорів не здійснив погашення кредитних заборгованостей.
За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а також враховуючи те, що відповідач не належно виконує свої зобов`язання за укладеними договорами та відповідно не надав суду доказів на спростування вказаного, а також не заперечував щодо дотримання банком строків звернення до суду за захистом порушених прав, приходить до висновку, що позов ТОВ «Коллект Центр» є обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню.
Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне:
Порядок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу здійснюється відповідно до статей 134, 137, 141 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
З огляду на статтю 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявила клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункти 107-109).
Частина друга статті 141 ЦПК України передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 16000 гривень було надано договір про надання правової допомоги №1-07/2024 від 01.07.2024 року, який укладений між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» в особі керуючого партнера Бурдюг Т.В., заявкою на надання юридичної допомоги №2292 від 01.09.2025 року щодо примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , Витяг з акту №14 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 року щодо примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , відповідно до якого витрати на юридичну допомогу складають 16000 гривень.
Відповідно до Витягу з Акту №14 Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» (керуючий Бурдюг Г.В.) було надано юридичну допомогу ТОВ «Коллект Центр» по справі щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у вигляді: надання усних консультацій – 4000 гривень; складання позовної заяви – 12000 гривень. 
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, Бурдюг Т.В. отримала свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю 14.08.2014 року.
Будь-яких клопотань від відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами до суду не надходило.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 549, 610, 611, 625, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 130, 131, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» – задовольнити. 
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_2 ), проживаючої в АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (ЄДРПОУ 44276926), яке розташоване в м.Київ, вул.Мечнікова, 3, офіс 306, заборгованість за договором №0684251321/9 від 21.03.2020 року у розмірі 67850 грн. 98 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (ЄДРПОУ 44276926) понесені судові витрати у розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 16000 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя     Одовічен Я.В.