ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/3959/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Шлай А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.07.2025 (суддя суду першої інстанції Лазаренко М.С.) в адміністративній справі №280/3959/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
15.05.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 02.04.2025 № 104350010371 про відмову у зарахуванні ОСОБА_1 періодів навчання з 01.09.1980 по 30.09.1984, з 01.09.1985 по 14.11.1987, періодів роботи в колгоспі з 01.04.1986 по 02.04.1988, з 27.02.1988 по 10.11.1998 згідно із трудовою книжкою НОМЕР_1 від 03.04.1986 та призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди навчання з 01.09.1980 по 30.09.1984, з 01.09.1985 по 14.11.1987, періоди роботи в колгоспі з 01.04.1986 по 02.04.1988, з 27.02.1988 по 10.11.1998 згідно із трудовою книжкою НОМЕР_1 від 03.04.1986 та призначити пенсію за віком, починаючи з дня звернення, а саме: 25.03.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона звернулася до органів Пенсійного фонду України та надала заяву про призначення пенсії та відповідні підтверджуючі документи. Заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком через недостатній страховий стаж. Зазначає, що їй безпідставно не було зараховано вищезазначені періоди роботи. З відмовою призначити пенсію позивач не погоджується, оскільки відповідно до відомостей, які надані відповідачу, позивач набула необхідний стаж та досягла необхідного віку, що є підставою для призначення пенсії за віком.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.07.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 02.04.2025 № 104350010371 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання з 01.09.1980 по 30.09.1984, з 01.09.1985 по 14.11.1987, періоди роботи в колгоспі з 01.04.1986 по 02.09.1988, з 27.09.1988 по 10.11.1998.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 25.03.2025 з урахуванням висновків суду.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що для зарахування періодів праці в колгоспі потрібна довідка, в якій буде визначено фактично відпрацьований час, або на підставі показань не менше двох свідків, які б знали позивача по спільній з ним роботі на колгоспі, яка позивачем надана не була.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач 25.03.2025 звернулась до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058.
Заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Запорізькій області та прийнято рішення від 02.04.2025 № 104350010371 про відмову в призначенні пенсії. В обґрунтування відмови у призначені пенсії в зазначено наступне.
.Необхідний страховий стаж на призначення пенсії за віком після досягнення 60-річного віку – 30 років, після досягнення 63-річного віку – 23 роки, після досягнення 65-річного віку – 15 років.
Вік заявника – 61 рік 07 місяців 01 день.
Страховий стаж особи становить 12 років 10 місяців 27 днів. 
За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди:
- навчання, згідно диплома НОМЕР_2 від 21.11.1987, оскільки період навчання потребує уточнення;
- з 01.04.1986 по 02.04.1988 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 03.04.1986, оскільки відсутня інформація про встановлений мінімум трудової участі та кількість відпрацьованих трудоднів в колгоспі;
- з 27.02.1988 по 10.11.1998 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 03.04.1986, оскільки відсутня повна дата наказу на звільнення. Стаж частково зараховано на підставі довідки № 07-02/804 від 17.09.2024.
Враховуючи вищевикладене, прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхуванню у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. 
Вважаючи протиправним рішення від 06.06.2022 №262440013859 про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду.
Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач наділена правом на зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання з 01.09.1980 по 30.09.1984, з 01.09.1985 по 14.11.1987, періоди роботи в колгоспі з 01.04.1986 по 02.09.1988, з 27.09.1988 по 10.11.1998.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV) страховий стаж – це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Відповідно до статей 3, 48 Примірного статуту колгоспників, прийнятого ІІІ Всесоюзним з`їздом колгоспників 27.11.1969 і затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 28.11.1969, громадяни СРСР приймались в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводиться загальними зборами колгоспників за поданням правління. Допускається залучення на роботу за трудовими договорами фахівців та інших працівників з боку лише в тих випадках, коли в колгоспі немає відповідних фахівців або коли сільськогосподарські та інші роботи не можуть бути виконані в необхідні терміни силами колгоспників (стаття 24 Примірного статуту 1969 року).
Відповідно до п.п.5, 6 Основних положень про порядок видачі трудових книжок колгоспників, схвалених Союзною радою колгоспників 14.03.1975 року та затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року №310, до трудової книжки колгоспника заносились наступні дані, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання; відомості про нагородження та заохочення. Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ та організацій або їх правонаступників, в яких має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, первинні документи за час виконання роботи.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Як видно з матеріалів справи, підставою для неврахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.04.1986 року по 02.09.1988 були висновки відповідача про те, що відсутня інформація про встановлений мінімум трудової діяльності та кількість відпрацьованих трудоднів.
Також, позивачем не було враховано до страхового стажу період роботи позивача з 27.02.1988 по 10.11.1998, оскільки відсутня повна дата наказу про звільнення.
З матеріалів справи видно, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 від 03.04.1986 містить наступні записи:
- 01.04.1986-02.09.1988 перебувала у складі членів колгоспу «РОДИНА» Великоновоселківського р-ну Донецької області (запис №1-2);
- 27.09.1988-10.11.1992 перебувала у складі членів колгоспу ім. Мічуріна Великоновоселківського р-ну Донецької області (запис №3-4).
Вказані записи виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, які завірені підписом та печаткою колгоспу.
В свою чергу, в записах трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 03.04.1986 (сторінка 18-19) в розділі "трудова участь у суспільному господарстві" наявні відомості щодо фактично відпрацьованих трудоднів позивачем.
Натомість, відповідачем не було надано до суду доказів про невиконання позивачем, під час роботи в колгоспі встановленого мінімуму трудової участі, в тому числі без поважних причин.
Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано, а тому суд вважає, що їх безпідставно не зараховано до стажу роботи позивача.
Що стосується посилань позивача на те, у трудовій книжці позивача відсутня повна дата наказу про звільнення, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Вказані правові висновки також відповідають правовим позиціям Верховного Суду, викладеним в постановах від 09.08.2019 року по справі № 654/890/17 та від 21.02.2018 у справі №687/975/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Крім того, відповідачем не доведено, що у трудовій книжці позивача наявні записи містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні означених періодів роботи позивача до стажу роботи, що враховується у призначенні (обрахунку) пенсії.
Крім того, частиною 1 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Таким чином, з огляду на вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що періоди роботи в колгоспі з 01.04.1986 по 02.09.1988, з 27.09.1988 по 10.11.1998 підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.
Щодо правомірності зарахування до страхового стажу позивача періодів навчання, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
Згідно п.д ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами.
Відповідно до п.8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Згідно диплому НОМЕР_2 від 21.11.1987, позивач у 1980 вступила до Дніпропетровського ордена Трудового Червного Прапора сільскогосподарського інституту за спеціальністю «Зоотехнія», та 14.11.1987 закінчила повний курс навчання.
Згідно листа Дніпровського Державного Аграрно-Економічного Університету від 04.04.2025 №41-11-327 позивач дійсно проходила навчання в Дніпропетровському ордена Трудового Червоного Прапора сільскогосподарського інституті та з 01.09.1980 була зарахована до складу студентів зооінженерного факультету денної форми навчання за спеціальністю «Зоотехнія».
З 01.10.1984 по 01.09.1985 позивач перебувала в академічній відпустці у зв`язку з хворобою дитини, повернулась до навчання, була переведена на 5 курс заочного відділення зооінженерного факультету за сімейними обставинами.
Згідно наказу №1596 від 20.11.1987 (за поданням державної екзаменаційної комісії від 14.11.1987 протокол №29) позивач завершила навчання на заочному відділенні зооінженерного факультету, отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Зоотехнія» та здобула кваліфікацію зооінженера. Видано диплом НОМЕР_2 від 21.11.1987 та додаток до нього.
Таким чином, з огляду на вказані правові приписи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що період навчання позивача в Дніпропетровському ордена Трудового Червного Прапора сільскогосподарського інституті за спеціальністю «Зоотехнія» підлягає зарахуванню за періоди з 01.09.1980 по 30.09.1984, з 01.09.1985 по 14.11.1987.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України суд, 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.07.2025 року в адміністративній справі №280/3959/25 – залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя О.О. Круговий 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.В. Шлай