ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
27 листопада 2025 року
м. Київ
справа № 990SCGC/31/25
провадження № 11-266сап25
Велика Палата Верховного Суду у складі:
головуючого судді Уркевича В. Ю.,
судді-доповідача Шевцової Н. В.,
суддів Банаська О. О., Білоконь О. В., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Губської О. А., Ємця А. А., Короля В. В., Кривенди О. В., Мазура М. В., Пількова К. М., Погрібного С. О., Стрелець Т. Г., Ткача І. В., 
за участю:
секретаря судового засідання Лук`яненко О. О., 
представника скаржниці - Кравця Р. Ю.,
представника Вищої ради правосуддя - Белінської О. В.
розглянула у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кравець Ростислав Юрійович, на рішення Вищої ради правосуддя від 20 травня 2025 року № 1068/0/15-25, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 15 січня 2025 року № 60/3дп/15-25 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1., 
УСТАНОВИЛА:
Короткий зміст та обґрунтування наведених у скарзі вимог
1. 11 червня 2025 року  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кравець Р. Ю., звернулася до Великої Палати Верховного Суду зі скаргою, у якій просить скасувати рішення Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) від 20 травня 2025 року № 1068/0/15-25 «Про залишення без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 15 січня 2025 року № 60/3дп/15-25 про притягнення судді Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності» (далі - спірне рішення, рішення від 20 травня 2025 року № 1068/0/15-25), яким суддю  ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до неї дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади.
2. ОСОБА_1 , не погодилася з рішенням ВРП і просить його скасувати, оскільки вважає, що ВРП протиправно відкрила дисциплінарну справу та порушила процедуру голосування за притягнення судді до відповідальності. Скаржниця також доводить про відсутність у її діях складу дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VІІІ).
3. На переконання скаржниці, ВРП, стверджуючи про дотримання Третьою Дисциплінарною палатою ВРП процедури підготовки та розгляду скарги, залишила поза увагою:
1) відсутність правових підстав для відкриття дисциплінарної справи з огляду на відсутність у дисциплінарній скарзі ОСОБА_2 будь-яких фактичних даних, які б підтверджували наявність у діях cкаржниці ознак дисциплінарного проступку; 
2) наведені у спірному рішенні норми Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VІІІ), Положення про автоматизовану систему розподілу справ, затвердженого рішенням ВРП від 16 листопада 2017 року № 3689/0/15-17, Регламенту ВРП, затвердженого рішенням ВРП від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин),не спростовують доводів скаржниці про те, що нормами чинного законодавства розмежовано поняття «дисциплінарна скарга» і «дисциплінарна справа», а також визначено чіткий алгоритм дій та обсяг повноважень дисциплінарного інспектора (доповідача) як під час здійснення попередньої перевірки дисциплінарної скарги, так і після відкриття дисциплінарної справи; 
3) жодною нормою Закону № 1798-VІІІ не передбачено повноважень дисциплінарного інспектора (доповідача) під час розгляду дисциплінарної скарги, що була подана фізичною особою, використовувати матеріали дисциплінарної справи, порушеної відносно іншого судді; 
4) доповідачем отримано матеріали дисциплінарної справи у спосіб, що не передбачений діючим законодавством; 
5) частиною четвертою статті 48 Закону № 1798-VІІІ передбачено єдиний випадок, за якого доповідач зобов`язаний здійснити доопрацювання та надати Дисциплінарній палаті оновлений висновок, а саме: якщо в матеріалах, підготовлених дисциплінарним інспектором ВРП - доповідачем, вбачаються суттєві недоліки (необґрунтованість висновку, непропорційність виду дисциплінарного стягнення). Крім того, Закон № 1798-VІІІ не передбачає правових підстав для складання додаткового висновку під час розгляду дисциплінарної справи, відповідно, додатковий висновок доповідача від 28 листопада 2024 року не міг бути врахований під час розгляду дисциплінарної справи.
4. Представник скаржниці також вважає, що спірне рішення підлягає скасуванню, адже порушено процедуру голосування за рішення про притягнення судді до відповідальності, оскільки: 
1) пунктом 23-7 Прикінцевих положень Закону № 1798-VІІІ передбачено, що як повноваження дисциплінарної інспектора, які надані доповідачу, так і пов`язані з цим обмеження щодо участі в голосуванні були тимчасовими, а саме до дня початку роботи служби дисциплінарних інспекторів ВРП, де день початку роботи служби дисциплінарних інспекторів є днем припинення таких повноважень доповідача, а також днем припинення таких обмежень щодо участі в голосуванні; 
2) член Третьої Дисциплінарної палати ВРП Попікова О. В. не брала участі у прийнятті рішення від 15 січня 2025 року № 60/3дп/15-25, що свідчить про ухвалення такого рішення неповноважним складом Третьої Дисциплінарної палати ВРП.
5. Скаржниця та її представник доводять відсутність у діях судді ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ. Наголошує, що ВРП проігнорувала те, що Третьою Дисциплінарною палатою ВРП встановлено наявність у скаржниці ознак алкогольного сп`яніння виключно на підставі власних припущень, оскільки непряма хода судді, до того ж по бездоріжжю, не є свідчення наявності ознаки порушення координації рухів, а висловлення різних фраз, наведених у рішеннях ВРП та її Дисциплінарної палати, які вирвані з контексту, самі по собі не можуть свідчити про наявність такої ознаки, як поведінка, що не відповідає обстановці. Крім того, за відсутності будь-якого медичного висновку чи факту проходження скаржницею тесту на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів  наявність такого стану є виключно здогадкою, яка в силу положень частини шістнадцятої статті 49 Закону № 1798-VІІІ не породжує жодних юридичних наслідків. 
6. Окрім того, як стверджує представник скаржниці, у спірному рішенні відсутні чіткі та переконливі докази намагання скаржниці ввести в оману працівників патрульної поліції, адже, заперечуючи щодо перевірки документів водія ОСОБА_3 , скаржниця не вчиняла будь-яких дій, які б об`єктивно унеможливлювали здійснення працівниками поліції своїх обов`язків щодо встановлення наявності у ОСОБА_3 права керування будь-яким транспортним засобом. Отож Третя Дисциплінарна палата ВРП не довела наявність у діях скаржниці намагання допомогти ОСОБА_3 в уникненні відповідальності.
7. Представник скаржниці також зазначає, що Третя Дисциплінарна палата ВРП встановила нібито скоєння скаржницею дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) за відсутності будь-яких доказів дійсного його вчинення, адже, окрім слів заявника про вчинення ДТП, в якому навіть не згадувалось ім`я скаржниці, схеми ДТП та позиції представника ОСОБА_3 при розгляді дисциплінарної справи відносно нього не наведено будь-яких інших фактичних даних про дійсне вчинення ОСОБА_1 ДТП, що вкотре свідчить про прийняття спірного рішення виключно на основі припущень, що власне було самостійно визнано Третьою Дисциплінарною палатою ВРП.
8. Третя Дисциплінарна палата ВРП навела суперечливі мотиви в частині нібито незаконного розгляду скаржницею об`єднаної справи № 694/2715/23 до моменту її автоматизованого розподілу, позаяк спочатку послідовно зазначає про те, що скаржниця фактично була єдиною суддею у суді, що виключало можливість здійснення розгляду означеної справи незаконним складом суду, однак потім встановила наявність порушення гарантії незалежності судді.
9. Насамкінець представник скаржниці зазначає, що ВРП, стверджуючи про наявність у діях скаржниці ознак дисциплінарного проступку, взяв до уваги виключно рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП без надання йому оцінки у сукупності з іншими обставинами та доказами, які також стосуються цих обставин і мали значення для прийняття обґрунтованого рішення.
10. З огляду на викладене скаржниця та її представник вважають, що рішення ВРП про притягнення її до дисциплінарної відповідальності є протиправним та підлягає скасуванню.
Позиція учасників справи щодо скарги
11.У відзиві на скаргу ВРП зазначає, що обґрунтовано встановила наявність у діях судді ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ. Установлені статтею 52 Закону № 1798-VІІІ підстави для скасування рішення ВРП відсутні.
12. ВРП наголошує, що при прийнятті рішення від 20 травня 2025 року № 1068/0/15-25 вона діяла в межах повноважень, вчинила всі дії для об`єктивного встановлення всіх обставин справи та жодним чином не порушила норм Закону № 1798-VIII. 
13. ВРП просить залишити скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення ВРП від 20 травня 2025 року № 1068/0/15-25 - без змін.
Обставини справи 
14. Указом Президента України від 7 листопада 2013 року № 620/2013  ОСОБА_1 призначена на посаду судді Звенигородського районного суду Черкаської області строком на п`ять років. 
15. ВРП рішенням від 21 жовтня 2019 року № 3358/0/15-19 внесла Президентові України подання про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Звенигородського районного суду Черкаської області.
16. Указом Президента України від 14 січня 2020 року № 7/2020 ОСОБА_1 призначена на посаду судді Звенигородського районного суду Черкаської області.
17. До ВРП 25 квітня 2024 року (вх. № К-250/47/7-24) надійшла дисциплінарна скарга ОСОБА_2 щодо судді Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1.
18. У дисциплінарній скарзі скаржниця повідомила, що ОСОБА_1 вчинила дії, які несумісні зі статусом судді та можуть завдати шкоди авторитету правосуддя, зокрема щодо дотримання моральних принципів, чесності, неупередженості, відповідності способу життя судді його посаді, а також інших норм суддівської етики та стандартів поведінки, що сприяють суспільній довірі до судової влади.
19. За твердженням скаржниці, у робочий час 13 листопада 2023 року суддя ОСОБА_1. та заступник голови Черкаського апеляційного суду ОСОБА_3. перебували в закладі громадського харчування в місті Черкасах, де разом вживали алкогольні напої. За словами працівників закладу, їхня поведінка свідчила про стосунки, схожі на подружні.
20. Посилаючись на постанову Соснівського районного суду міста Черкаси від 30 січня 2024 року щодо притягнення судді ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 зазначила, що 13 листопада 2023 року о 15:28 та 17:23 до відділу служби «102» управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Черкаській області надійшли два повідомлення, у яких йшлося про те, що за вказаною адресою чоловік і жінка після вживання алкоголю від`їхали від закладу в автомобілі Toyota, а згодом зіткнулися з іншим припаркованим транспортним засобом та залишили місце події. Один із заявників також зазначив, що за кермом перебувала жінка.
21. Скаржниця зауважила, що протоколів про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, стосовно ОСОБА_1 чи ОСОБА_3 складено не було.
22. Крім того, посилаючись на зазначену постанову, ОСОБА_2 стверджувала, що 13 листопада 2023 року о 15:47 суддя ОСОБА_1. разом із суддею   ОСОБА_3 перебувала в місті Черкасах, що підтверджується записами з нагрудної камери працівника патрульної поліції. Однак 13 листопада 2023 року о 15:49 у Звенигородському районному суді Черкаської області судді ОСОБА_1 було розподілено справи про адміністративні правопорушення № 694/2716/23, 694/2717/23, 694/2718/23. Того ж самого дня суддя ОСОБА_1. постановами ці справи об`єднала в одне провадження зі справою № 694/2715/23 та завершила їх розгляд.
23. ОСОБА_2 зауважила, що 13 листопада 2023 року суддя ОСОБА_1., перебуваючи в місті Черкасах, розглянула ще 10 цивільних справ, у яких ухвалила судові рішення у формі ухвал, судового наказу та рішення.
24. Скаржниця вважає, що зазначені обставини свідчать про втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду та систематичне внесення недостовірної інформації до офіційних документів суду.
25. У дисциплінарній скарзі також вказано, що суддя ОСОБА_1. домовилася із працівниками патрульної поліції про нескладення щодо неї протоколів про адміністративні правопорушення за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та порушення Правил дорожнього руху, що призвело до ДТП.
26. З огляду на зазначене ОСОБА_2 просила притягнути суддю Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосувати до неї дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення з посади.
Короткий зміст рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП
27. Ухвалою від 17 липня 2024 року № 2180/Здп/15-24 Третя Дисциплінарна палата ВРП відкрила дисциплінарну справу стосовно судді Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 з підстав наявності в її діях ознак дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ (допущення поведінки, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду, прояв неповаги до інших суддів, адвокатів, експертів, свідків чи інших учасників судового процесу).
28. За результатами підготовки дисциплінарної справи до розгляду доповідач - член Третьої Дисциплінарної палати ВРП Попікова О. В. склала висновок від 18 вересня 2024 року із пропозицією притягнути суддю Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосувати до неї дисциплінарне стягнення у виді суворої догани - з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом трьох місяців.
29. Третя Дисциплінарна палата ВРП розглядала дисциплінарну справу в засіданнях, які відбулися 2 жовтня та 6 листопада 2024 року.
30. На цих засіданнях Третя Дисциплінарна палата ВРП установила нові обставини, які не викладено у висновку члена Третьої Дисциплінарної палати ВРП Попікової О. В. від 18 вересня 2024 року, тому доповідач надіслала додаткові запити для з`ясування цих обставин.
31. У зв`язку із встановленням нових обставин дисциплінарної справи 28 листопада 2024 року доповідач - член Третьої Дисциплінарної палати ВРП Попікова О. В. склала додатковий висновок із пропозицією притягнути суддю Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосувати до неї дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади.
32. Рішенням Третьої Дисциплінарної палати від 15 січня 2025 року № 60/3дп/15-25 суддю Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до неї дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади.
33. Третя Дисциплінарна палата ВРП під час дисциплінарного провадження установила обставини, які свідчать про те, що 13 листопада 2023 року суддя ОСОБА_1. у робочий час перебувала в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчать зафіксовані порушення координації, суперечливі твердження, некоректна поведінка та висловлювання, в тому числі зневажливого характеру, до працівників патрульної поліції; намагання уникнути фіксації подій з пропозицією вимкнути нагрудні камери поліцейських, використання особистих зв`язків для впливу на правоохоронців, свідоме введення в оману поліції щодо особи, яка керувала автомобілем, заперечення перевірки документів водія; поведінка судді отримала значний суспільний резонанс, що підтверджується численними публікаціями у засобах масової інформації та соціальних мережах; розгляд об`єднаної справи № 694/2715/23 про адміністративні правопорушення, а саме на прохання сторонніх осіб до офіційної реєстрації та авторозподілу цієї справи, хоча ОСОБА_1 була єдиною суддею у суді, свідчить про відступ від встановленої процедури та піддавання зовнішньому впливу - як офіцера поліції, так і особи, яка притягувалась до відповідальності, що підриває принцип незалежності судді.
34. Третя Дисциплінарна палата ВРП дійшла висновку, що поведінка судді ОСОБА_1 під час спілкування із працівниками патрульної поліції, зокрема ознаки алкогольного сп`яніння, спроби ввести працівників патрульної поліції в оману, намагання допомогти ОСОБА_3 уникнути юридичної відповідальності та демонстрація можливості використання зв`язків із керівництвом патрульної поліції, а також розгляд суддею ОСОБА_1 об`єднаної справи № 694/2715/23 про адміністративні правопорушення, а саме на прохання сторонніх осіб до офіційної реєстрації та автоматизованого розподілу цієї справи, свідчать про порушення суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду. Такі дії, особливо враховуючи їх суспільний резонанс, порочать звання судді та підривають авторитет правосуддя.
35. Третя Дисциплінарна палата ВРП зауважила, що зазначені дії судді ОСОБА_1 містять склад дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ (допущення суддею поведінки, що порочить звання судді, підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях дотримання норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду).
36. З огляду на те, що суддя ОСОБА_1 умисно вчинила істотний дисциплінарний проступок, який підриває авторитет судової влади в суспільстві та негативно впливає на сприйняття судової влади такою мірою, що особа, яка допустила таку поведінку, надалі не може здійснювати правосуддя іменем України, Третя Дисциплінарна палата ВРП дійшла висновку щодо необхідності застосувати до судді Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади.
Короткий зміст рішення ВРП
37. Рішенням ВРП від 20 травня 2025 року № 1068/0/15-25 залишено без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 15 січня 2025 року № 60/Здп/15-25 про притягнення судді Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.
38. ВРП, розглянувши скаргу представника судді ОСОБА_1 - адвоката Кравця Р. Ю. на рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 15 січня 2025 року № 60/3дп/15-25 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , погодилась із висновком Третьої Дисциплінарної палати щодо наявності у діях судді ОСОБА_1 ознак складу дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ (допущення суддею поведінки, що порочить звання судді, підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях дотримання норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду). 
39. ВРП повністю погодилася з обставинами дисциплінарного провадження, встановленими Третьою Дисциплінарною палатою ВРП, а також із юридичною кваліфікацією цих діянь.
40. ВРП виснувала, що дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади відповідає вимогам статті 109 Закону № 1402-VІІІ, застосовано до судді з урахуванням принципу пропорційності та відповідає вчиненому суддею дисциплінарному проступку, який підриває авторитет судової влади в суспільстві та негативно впливає на сприйняття судової влади такою мірою, що особа, яка допустила таку поведінку, надалі не може здійснювати правосуддя іменем України.
Рух скарги
41. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 10 липня 2025 року відкрила провадження за скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кравець Р. Ю., на рішення ВРП від 20 травня 2025 року № 1068/0/15-25 та витребувала від ВРП матеріали дисциплінарної справи, на підставі яких було ухвалено це рішення.
42. Від ВРП 24 липня 2025 року до Великої Палати Верховного Суду надійшли копії матеріалів дисциплінарної справи, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення ВРП від 20 травня 2025 року № 1068/0/15-25.
43. Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20 жовтня 2025 року справу за цією скаргою призначено до розгляду в судовому засіданні.
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
44. Дослідивши наведені в скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши матеріали дисциплінарної справи, заслухавши суддю-доповідача у справі та пояснення сторін, Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків.
Оцінка рішення ВРП
45. Переглядаючи спірне рішення, Велика Палата Верховного Суду бере до уваги її сталу практику щодо застосування визначених законом підстав дисциплінарної відповідальності судді, мотивів, з яких ВРП сформулювала відповідні висновки, а також підстав, через які спірне рішення підлягає скасуванню.
46. На рішення ВРП, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, може бути подана скарга до Великої Палати Верховного Суду [частина сьома статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України)].
47. Можливість оскаржити спірне рішення є важливим механізмом забезпечення суддівської незалежності та незалежності судової системи в цілому. Велика Палата Верховного Суду забезпечує виконання гарантій пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і є визначеним статтею 266 КАС України судовим органом, який має повну юрисдикцію щодо розгляду скарги на рішення.
48. Велика Палата Верховного Суду повно та всебічно перевіряє рішення, зокрема на предмет його відповідності вимогам частини першої статті 52 Закону № 1798-VIII.
49. Частиною першою статті 52 Закону № 1798-VIII визначено вичерпний перелік підстав оскарження та скасування рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати, а саме: 
1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;
2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні;
3) суддя не був належним чином повідомлений про засідання ВРП - якщо було ухвалено будь-яке з рішень, визначених пунктами 2-5 частини десятої статті 51 цього Закону;
4) рішення не містить посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.
50. У скарзі представник судді ОСОБА_1 - адвокат Кравець Р. Ю. наголошує, що Третя Дисциплінарна палата ВРП протиправно відкрила дисциплінарну справу та порушила процедуру голосування за притягнення судді до відповідальності. 
51. Надаючи оцінку покликанням скаржниці на допущені дисциплінарним органом процедурні порушення, Велика Палата Верховного Суду насамперед зазначає таке.
52. З матеріалів дисциплінарної справи встановлено, що в передбаченому статтею 43 Закону № 1402-VІІІ (з урахуванням пункту 23-7 розділу ІІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1798-VIII) порядку член Третьої Дисциплінарної палати ВРП Попікова О. М. [тимчасово здійснювала повноваження дисциплінарного інспектора] під час проведення попередньої перевірки поданої  ОСОБА_2 скарги, зверталася із запитом до Звенигородського районного суду Черкаської області про надання інформації, чи перебувала суддя ОСОБА_1. 23 листопада 2023 року у відпустці, відрядженні або на лікарняному.
53. За змістом частини першої статті 31 Закону № 1798-VIII ВРП, її органи, член ВРП та дисциплінарний інспектор ВРП для здійснення своїх повноважень мають право витребовувати та одержувати на їх запит необхідну інформацію та документи (у тому числі з обмеженим доступом) від:
1) суддів, судів, органів суддівського самоврядування, інших органів та установ у системі правосуддя;
2) органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб;
3) юридичних осіб.
54. Згідно із частиною п`ятою статті 29-2 Закону № 1798-VIII дисциплінарний інспектор, зокрема: проводить попередню перевірку дисциплінарної скарги та матеріалів, переданих йому за результатами автоматизованого розподілу справ; аналізує матеріали дисциплінарних справ та матеріали за скаргами на рішення у дисциплінарних справах стосовно судді; збирає інформацію, документи, інші матеріали в порядку, передбаченому статтею 31 цього Закону.
55. Аналіз зазначених норм свідчить про наявність у дисциплінарного інспектора (члена Дисциплінарної палати ВРП, який виконує обов`язки дисциплінарного інспектора) повноважень робити відповідні запити під час попередньої перевірки дисциплінарної скарги, зокрема, з метою перевірки доводів скаржника про наявність у діях судді ознак дисциплінарного проступку.
56. Отже, дисциплінарний інспектор (член Дисциплінарної палати) в процесі здійснення попередньої перевірки дисциплінарної скарги наділений можливістю збирати інформацію, документи, інші матеріали в порядку, передбаченому статтею 31 Закону № 1798-VIII, тому Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи скаржниці про неможливість звернення із запитами щодо надання інформації / документів на етапі здійснення попередньої перевірки дисциплінарної скарги. 
57. Стосовно тверджень представника скаржниці, що спірне рішення ВРП підлягає скасуванню з тих підстав, що рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП ухвалено неповноважним складом, оскільки член цієї палати Попікова О. М., яка проводила попередню перевірку дисциплінарної скарги, не брала участі у прийнятті рішення від 15 січня 2025 року № 60/3дп/15-25, Велика Палата Верховного Суду зазначає таке. 
58. Пунктом 23-7 розділу ІІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1798-VIII установлено, що тимчасово, до дня початку роботи служби дисциплінарних інспекторів ВРП, повноваження дисциплінарного інспектора здійснює член Дисциплінарної палати (доповідач), визначений автоматизованою системою розподілу справ. Такий доповідач не бере участі в голосуванні Дисциплінарної палати під час ухвалення рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді.
59. Реагуючи на доводи представника скаржниці про порушення процедури голосування за притягнення судді до відповідальності, Велика Палата Верховного Суду констатує, що оскільки член Третьої Дисциплінарної палати ВРП Попікова О. М. тимчасово здійснювала повноваження дисциплінарного інспектора під час проведення попередньої перевірки поданої ОСОБА_2 скарги на суддю ОСОБА_1., то відповідно до пункту 23-7 розділу ІІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1798-VIII вона не брала (і не могла брати) участі в голосуванні за рішення дисциплінарного органу. 
60. Твердження представника скаржниці про те, що оскільки з 23 грудня 2024 року розпочала роботу служба дисциплінарних інспекторів ВРП, то прийняття рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 15 січня 2025 року № 60/3дп/15- 25 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді ОСОБА_1. повинно було здійснюватися за безпосередньої участі члена цієї палати Попікової О. В., є безпідставним, адже жоден дисциплінарний інспектор не здійснював попередню перевірку дисциплінарної скарги щодо судді ОСОБА_1., а тому голосування за рішення дисциплінарного органу без Попікової О. В. здійснено відповідно до пункту 23-7 розділу ІІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1798-VIII.
61. Отже, Велика Палата Верховного Суду не встановила обставин чи підстав, які б указували на те, що ВРП ухвалила оскаржуване рішення у складі, який не мав повноважень його ухвалювати; рішення не підписав хтось зі складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні; суддя не була належним чином повідомлена про засідання ВРП.
62. З огляду на наведене визначених пунктами 1-3 частини першої статті 52 Закону № 1798-VIII підстав для скасування оскаржуваного рішення немає. 
63. У скарзі представник скаржниці також доводить, що Закон № 1798-VІІІ не передбачає правових підстав для складання додаткового висновку під час розгляду дисциплінарної справи, відповідно, такий висновок доповідача від 28 листопада 2024 року не слід було враховувати під час розгляду дисциплінарної справи.
64. У контексті наведеного Велика Палата Верховного Суду погоджується з твердженням ВРП, що у зв`язку зі встановленням нових обставин під час розгляду дисциплінарної справи в засіданнях 2 жовтня та 6 листопада 2024 року у доповідача виникла необхідність скласти новий висновок через встановлення додаткових обставин дисциплінарної справи, зміну пропозиції доповідача, а також з метою сприяння судді ОСОБА_1 у реалізації її права на захист. В оновленому висновку викладено нові обставини дисциплінарної справи, а також мотиви кваліфікації дій судді ОСОБА_1 та обрання запропонованого виду дисциплінарного стягнення.
65. Складення / виготовлення оновленого висновку передбачено частиною четвертою статті 48 Закону № 1798-VІІІ у разі виявлення суттєвих недоліків (необґрунтованість висновку, непропорційність виду дисциплінарного стягнення). У цій дисциплінарній справі складення такого оновленого висновку й було обумовлено, зокрема, необхідністю уточнити нові обставини та змінити вид дисциплінарного стягнення.
66. Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду не встановила обставин, які б указували на процедурні порушення під час прийняття спірного рішення ВРП і які могли б бути підставою для його скасування у розумінні пунктів 1-3 частини першої статті 52 Закону № 1798-VIII.
67. Представник скаржниці також доводить про відсутність у її діях складу дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII.
68. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що у справах про оскарження рішення ВРП з підстави, визначеної пунктом 4 частини першої статті 52 Закону № 1798-VIIІ, такий акт слід оцінювати, зокрема, в аспекті його обґрунтованості, безсторонності, розсудливості, своєчасності і пропорційності. Обов`язковим критерієм обґрунтованості рішення за наслідками дисциплінарного провадження є врахування всіх обставин, що є визначальними для вирішення питання про наявність чи відсутність у діях судді ознак дисциплінарного проступку.
69. Оцінюючи спірне рішення в аспекті наявності в ньому посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків, Велика Палата Верховного Суду виходить з такого.
70. Предметом оскарження до ВРП було рішення її Третьої Дисциплінарної палати від 15 січня 2025 року № 60/Здп/15-25 про притягнення судді  ОСОБА_1  до дисциплінарної відповідальності з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, та застосування до неї дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення з посади судді.
71. ВРП, вивчивши подану скаргу, дослідивши матеріали дисциплінарної справи, погодилась із висновками своєї Третьої Дисциплінарної палати про наявність у діях судді складу дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII.
72. Указаною нормою визначено, що суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження за допущення суддею поведінки, що порочить звання судді, підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях дотримання норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду.
73. Так, за наслідком розгляду скарги, дослідивши встановлені під час перевірки скарги обставини, ВРП, як і її дисциплінарний орган, виснувала, що суддя  ОСОБА_1  умисно допустила поведінку, що порочить звання судді та підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях дотримання норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду.
74. Такі дії судді полягали в тому, що 13 листопада 2023 року під час спілкування із працівниками патрульної поліції вона допустила поведінку, яка з погляду звичайної розсудливої людини у своїй сукупності дає змогу дійти висновку про наявність у неї ознак алкогольного сп`яніння, що є підставою для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.
75. Також ВРП зазначила, що суддя ОСОБА_1. пропонувала патрульним вимкнути нагрудну камеру, що свідчить про намагання приховати можливе правопорушення, використовувала власне знайомство з керівником працівників патрульної поліції і зверталася до нього за підтримкою, що розцінюється як використання службового становища для уникнення відповідальності. Така поведінка свідчить про свідому зневагу до встановленої законом процедури фіксації адміністративного правопорушення працівниками патрульної поліції та впевненість у власній безкарності.
76. ВРП визнала, що суддя ОСОБА_1. свідомо ввела в оману правоохоронців, заявивши, що керувала автомобілем, хоча ця інформація не відповідала дійсності, оскільки факт перебування ОСОБА_3 за кермом автомобіля Toyota Land Cruiser Prado встановлено постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 30 січня 2024 року у справі № 712/12728/23. Такі дії судді підривають довіру до правосуддя та суперечать принципам чесності. Крім того, заперечення щодо перевірки документів водія ОСОБА_3 свідчить про спробу перешкодити роботі патрульних та сприяти уникненню відповідальності.
77. Крім того, ВРП дійшла висновку, що суддя ОСОБА_1. під час спілкування із працівниками патрульної поліції пропонувала їм покурити, сміялася, розмовляла англійською мовою, що, з огляду на характер ситуації, свідчить про зневажливе ставлення до працівників патрульної поліції та недотримання етичних стандартів, обов`язкових для особи, яка обіймає посаду судді.
78. При цьому ВРП звернула увагу, що така поведінка судді спричинила значний суспільний резонанс, що підтверджується численними публікаціями та відеоматеріалами в мережі. Хоча прямих доказів, що ОСОБА_1 керувала автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та вчинила ДТП, немає, проте наявні факти викликають обґрунтовані сумніви про дотримання нею як суддею етичних норм.
79. Під час дисциплінарного провадження також встановлено, що 13 листопада 2023 року до поліції надійшли два звернення про ДТП у місті Черкасах за участю автомобіля Toyota Land Cruiser Prado ( НОМЕР_1 ), який зіткнувся з припаркованим Mercedes-Vito ( НОМЕР_2 ) і залишив місце події. Один із заявників стверджував, що за кермом була жінка, яка вживала алкоголь. Поліція зафіксувала пошкодження на обох автомобілях, що свідчать про факт ДТП. У засіданні ВРП 15 травня 2024 року представник судді ОСОБА_3 заявила, що суддя ОСОБА_1. здійснила наїзд на припаркований автомобіль та зникла з місця події. Вона також повідомила, що змушена була відшкодувати шкоду власнику авто через погрози сторонніх осіб.
80. Отже, ВРП погодилася з висновком її Третьої Дисциплінарної палати, що сукупність установлених вище фактів викликає обґрунтовані сумніви щодо моральних та етичних якостей судді ОСОБА_1 .
81. ВРП підтримала висновок Третьої Дисциплінарної палати про те, що хоча 13 листопада 2023 року суддя ОСОБА_1. була єдиною суддею, яка здійснювала правосуддя у Звенигородському районному суді Черкаської області, що формально унеможливлювало незаконний склад суду, однак розгляд матеріалів справи № 694/2715/23 стосовно ОСОБА_5 до її офіційної реєстрації та авторозподілу на прохання сторонніх осіб свідчить про те, що суддя ОСОБА_1 допустила неетичну поведінку, оскільки всупереч покладеному на неї обов`язку здійснювати правосуддя незалежно піддалася зовнішньому впливу, а такі дії судді ставлять під сумнів об`єктивність судового розгляду, суперечать принципу верховенства права та підривають суспільну довіру до судової системи.
82. Урахувавши факти, встановлені під час здійснення дисциплінарного провадження, ВРП виснувала, що суддя ОСОБА_1 вчинила умисно істотний дисциплінарний проступок, який підриває авторитет судової влади в суспільстві та негативно впливає на сприйняття судової влади такою мірою, що особа, яка допустила таку поведінку, надалі не може здійснювати правосуддя іменем України, тому застосування до судді Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення судді з посади є пропорційним вчиненому дисциплінарному проступку та відповідає вимогам статті 109 Закону № 1402-VІІІ.
83. Надаючи оцінку доводам скаржниці щодо незгоди із цим висновком ВРП, Велика Палата Верховного Суду зазначає таке.
84. Як визначено пунктом 2 частини сьомої статті 56 Закону № 1402-VIII, суддя зобов`язаний, зокрема: дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.
85. Згідно зі статтями 1, 3 Кодексу суддівської етики суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду. Суддя має докладати всіх зусиль для того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною. 
86. За змістом пунктів 60, 61 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності (далі - Висновок КРЄС) у кожній країні закон або базові правові положення, які застосовуються до суддів, повинні визначати в якнайточнішому формулюванні ті порушення, які можуть призвести до застосування дисциплінарних санкцій.
87. У пункті 29 Висновку КРЄС зазначено, що судді повинні гідно поводити себе у своєму приватному житті.
88. Щодо правил поведінки судді КРЄС вважає, що кожний окремий суддя повинен робити все можливе для підтримання судової незалежності на інституційному та особистому рівнях; судді повинні поводитися гідно при виконанні посадових обов`язків та в особистому житті (пункт 50 Висновку КРЄС).
89. Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та соціальної ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, дотримання етичних норм, демонстрація дотримання етичних норм є невід`ємною частиною діяльності суддів.
90. Постійна увага з боку суспільства покладає на суддю обов`язок прийняти низку обмежень, і хоч пересічному громадянину ці обов`язки могли б здатися обтяжливими, суддя приймає їх добровільно та охоче. Поведінка судді має відповідати високому статусу його посади.
91. Парламентська Асамблея Ради Європи у своїй Резолюції від 25 грудня 2008 року № 1165(1998) вказала, що публічні особи повинні усвідомлювати, що особливий статус, який вони мають у суспільстві, автоматично збільшує рівень тиску на приватність їхнього життя (пункт 6).
92. Отже, посада судді покладає на нього додаткові обмеження та обов`язки, які водночас є етичними стандартами, що формують модель поведінки, яку суддя повинен ставити за мету і якої повинен дотримуватися. Зокрема, запорукою утвердження довіри до суду має бути законослухняна і добропорядна поведінка суддів у повсякденному житті.
93. Європейська асоціація суддів у пункті 2 Резолюції (Тронхейм, 27 вересня 2007 року) наголошує, що суддя може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності лише у випадках, коли мала місце не гідна його звання поведінка, наслідки якої є настільки серйозними і жахливими, що потребують накладення дисциплінарних стягнень.
94. У параграфах 3, 6 висновків першої експертної комісії Міжнародної асоціації суддів «Правила етичної поведінки суддів, їх застосування та дотримання» (2004 року) зазначається, що професійні стандарти відображають ту модель поведінки, до якої судді мають прагнути, та підкреслюється необхідність розмежовувати поняття порушення професійних стандартів та дисциплінарних проступків.
95. Аналіз суб`єктивних та об`єктивних ознак дисциплінарного правопорушення дає підстави визначити дисциплінарний проступок судді як винне, протиправне порушення професійних обов`язків або загальновизнаних морально-етичних вимог, які ставляться до судді, що призвело чи могло призвести до негативних наслідків.
96. Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку передбачає наявність умислу в діях судді, свідомого порушення ним встановлених законом вимог та настання / можливість настання негативних наслідків.
97. Отже, підставою дисциплінарної відповідальності судді може бути не будь-яка поведінка, що свідчить про недотримання суддею норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують довіру до суду, а лише та, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя.
98. Перевіряючи правильність кваліфікації ВРП дій судді ОСОБА_1 за пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ, Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що кваліфікація діяння - це точна правова оцінка конкретного діяння, яка полягає у встановленні точної відповідності між ознаками вчиненого діяння та ознаками, визначеними законом. Юридичною підставою кваліфікації діяння є його склад. Наслідки вчинення певних дій у кожному конкретному випадку мають бути встановлені й поставлені у вину суб`єктові дисциплінарного правопорушення, якщо між його діянням і наслідками існує причинний зв`язок. Настання описаних у законі наслідків є свідченням того, що вони виконують роль обставин, які надають проступку кваліфікованого виду.
99. За змістом спірного рішення предметом розгляду в дисциплінарній справі щодо судді ОСОБА_1 були події, що відбулися 13 березня 2023 року за її участю, а саме вона у робочий час перебувала в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчать зафіксовані порушення координації, суперечливі твердження, некоректна поведінка та висловлювання, в тому числі зневажливого характеру до працівників патрульної поліції; намагання уникнути фіксації подій, пропонуючи вимкнути нагрудні камери поліцейських, використання особистих зв`язків для впливу на правоохоронців, свідоме введення в оману поліції щодо особи, яка керувала автомобілем, заперечення перевірки документів водія; поведінка судді отримала значний суспільний резонанс, що підтверджується численними публікаціями у засобах масової інформації та соціальних мережах; розгляд об`єднаної справи № 694/2715/23 про адміністративні правопорушення на прохання сторонніх осіб до офіційної реєстрації та авторозподілу цієї справи.
100. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що визначальним критерієм правомірності спірного рішення є встановлення у ньому обставин, які підтверджують наявність підстави дисциплінарної відповідальності скаржниці.
101. Оцінивши в сукупності встановлені під час розгляду дисциплінарної справи обставини, Третя Дисциплінарна палата ВРП дійшла висновку, з яким погодилася й ВРП, про те, що суддя ОСОБА_1 умисно допустила поведінку, що порочить звання судді та підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях дотримання норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду. Такі дії, особливо враховуючи їх суспільний резонанс, порочать звання судді та підривають авторитет правосуддя.
102. Проте представник скаржниці наполягає на недоведеності належними та допустимими доказами її перебування в стані алкогольного сп`яніння, а також відсутності чітких та переконливих доказів намагання скаржницею ввести в оману працівників патрульної поліції.
103. У контексті правовідносин, щодо яких виник спір, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що в дисциплінарному провадженні Третя Дисциплінарна палата ВРП з`ясовувала питання наявності або відсутності в діях судді ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку в частині допущення поведінки, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, а не доведеність факту перебування її у стані алкогольного сп`яніння, що перебуває поза межами компетенції ВРП.
104. За таких обставин Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи судді ОСОБА_1. щодо відсутності у її діях ознак дисциплінарного проступку з огляду на недоведеність, як вона вважає, факту перебування її у стані алкогольного сп`яніння. 
105. До висновку про наявність у поведінці судді складу дисциплінарного проступку ВРП, як і її Третя Дисциплінарна палата раніше, дійшла, дослідивши зібрані у дисциплінарній справі докази у їхній сукупності, а саме: копію відеозапису з нагрудних камер працівників патрульної поліції із зафіксованими подіями 13 листопада 2023 року за участю судді ОСОБА_1.; численні публікації щодо цієї події в засобах масової інформації, соціальних мережах TikTok та Instagram; постанову Соснівського районного суду міста Черкаси від 30 січня 2024 року у справі № 712/12728/23, згідно з якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення; твердження представника судді ОСОБА_3, висловлені на засіданні Третьої Дисциплінарної палати ВРП 15 травня 2024 року.
106. ВРП визнала ці докази чіткими, переконливими та такими, що підтверджують наявність підстав для притягнення судді ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.
107. Зокрема, ВРП підтримала висновок її Третьої Дисциплінарної палати, що поведінка судді під час подій 13 листопада 2023 року, на думку відповідальної та законослухняної особи, не може вважатися зразковою. Навпаки, з точки зору стороннього спостерігача, вона може викликати сумніви щодо моральних та етичних принципів судді, а також суперечити вимогам етичної поведінки, зокрема щодо дотримання суддею належної поведінки у приватному житті, адже перебування у робочий час у стані алкогольного сп`яніння (про що свідчать порушення координації рухів, суперечливі твердження щодо керування автомобілем, некоректна поведінка та неоднозначні висловлювання, причетність до ДТП) вказує про недотримання суддею правил суддівської етики.
108. ВРП також зазначила, що поведінка судді ОСОБА_1 , зокрема коли вона пропонувала працівникам патрульної поліції вимкнути нагрудну камеру, свідчить про намагання приховати можливе правопорушення. Посилання судді ОСОБА_1 на знайомство з керівником працівників патрульної поліції свідчить про намагання використання службового становища або особистих зв`язків для уникнення відповідальності. А дії судді ОСОБА_1 , яка заявила працівникам патрульної поліції, що саме вона керувала автомобілем, свідчать про свідоме намагання судді ввести правоохоронців в оману. Також суддя ОСОБА_1. активно заперечувала щодо перевірки документів водія ОСОБА_3 , що свідчить про її намір перешкодити працівникам патрульної поліції у виконанні їхніх обов`язків та розцінюється як спроба сприяти ОСОБА_3 в ухиленні від адміністративної відповідальності.
109. За висновком ВРП з точки зору об`єктивного спостерігача така поведінка демонструє зухвалість і створює враження впевненості судді у власній безкарності та безспірно вказує на порушення етичних стандартів поведінки судді поза межами суду.
110. Водночас особливий статус судді, який передбачає наявність високого рівня професійної свідомості та важливість виконуваної нею державної функції зобов`язував суддю ОСОБА_1 , як особи, яка була на місці події, не лише не заперечувати щодо перевірки працівниками патрульної поліції документів водія ОСОБА_3 , а й сумлінно виконувати відповідні права та обов`язки, брати активну участь та сприяти у процедурі складання протоколу про адміністративне правопорушення з метою відновлення істини у справі (з огляду на її розуміння процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справ про адміністративні правопорушення).
111. Крім того, ВРП зазначила, що обставини ймовірної ДТП за участю автомобіля судді ОСОБА_1 в поєднанні з іншими встановленими в дисциплінарній справі фактами викликають обґрунтовані сумніви щодо моральних та етичних якостей судді.
112. За таких обставин Велика Палата Верховного Суду вважає, що ВРП обґрунтовано відхилила доводи представника судді ОСОБА_1. про наявність у поведінці судді складу дисциплінарного проступку на підставі неналежних доказів.
113. Реагуючи на доводи представника скаржниці про суперечливі мотиви рішень ВРП та її дисциплінарного органу в частині нібито незаконного розгляду скаржницею об`єднаної справи № 694/2715/23 до моменту її автоматизованого розподілу, Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що частиною другою статті 48 Закону № 1402-VIII визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. 
114. За встановленими Третьою Дисциплінарною палатою ВРП обставинами 13 листопада 2023 року о 15:47 суддя ОСОБА_1. разом із суддею ОСОБА_3 перебувала в місті Черкасах, що підтверджується записами з нагрудної камери працівника патрульної поліції. Водночас того ж дня о 15:49 у Звенигородському районному суді Черкаської області судді ОСОБА_1. було розподілено справи про адміністративні правопорушення № 694/2716/23, 694/2717/23, 694/2718/23. У цей же день суддя ОСОБА_1. вказані справи постановами об`єднала в одне провадження зі справою № 694/2715/23 та завершила їх розгляд.
115. Оцінюючи наведені доводи скаржниці та встановлені обставини, Третя Дисциплінарна палата ВРП, з висновком якої погодилася ВРП, констатувала, що розгляд матеріалів справи № 694/2715/23 стосовно ОСОБА_5 до її офіційної реєстрації та автоматизованого розподілу, незважаючи на те, що ОСОБА_1 була єдиною суддею, яка здійснювала правосуддя у Звенигородському районному суді Черкаської області, що формально унеможливлювало незаконний склад суду, свідчить про те, що такі дії судді ставлять під сумнів об`єктивність судового розгляду, суперечать принципу верховенства права та підривають суспільну довіру до судової системи.
116. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи представника скаржниці щодо невмотивованості спірного рішення ВРП в цій частині.
117. Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що ВРП і її Третя Дисциплінарна палата дійшли обґрунтованого висновку про наявність визначених законом підстав для притягнення судді ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, оскільки розглядувана у цій справі поведінка судді порочить звання судді та підриває авторитет як самої судді, так і суду загалом.
118. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що ВРП у спірному рішенні навела обґрунтування його прийняття, висновки ВРП щодо наявності підстав для притягнення судді ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності є достатньо мотивованими. 
119. Водночас незгода скаржниці з мотивами такої оцінки не свідчить про їх відсутність у рішенні ВРП.
120. З урахуванням наведеного Велика Палата Верховного Суду вважає висновки ВРП про наявність у діях скаржниці складу дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ обґрунтованими, а визначене судді ОСОБА_1 дисциплінарним органом дисциплінарне стягнення пропорційним учиненому дисциплінарному проступку, що відповідає вимогам статті 109 Закону № 1402-VIII та статті 50 Закону № 1798-VIII.
121. Інші доводи та міркування, які містить скарга, не спростовують правильності висновків ВРП. 
Висновок за результатами розгляду скарги
122. Відповідно до частини восьмої статті 266 КАС України Велика Палата Верховного Суду за наслідками розгляду справи щодо оскарження рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, може скасувати оскаржуване рішення ВРП або залишити його без змін.
123. Оскільки ВРП у спірному рішенні правильно виснувала про обґрунтованість притягнення скаржниці до дисциплінарної відповідальності за пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII і застосувала до пропорційне дисциплінарне стягнення, передбачене пунктом 6 частини першої статті 109 цього Закону, підстав для задоволення скарги на спірне рішення немає.
Керуючись статтями 266, 341, 344, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
Скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кравець Ростислав Юрійович, на рішення Вищої ради правосуддя від 20 травня 2025 року № 1068/0/15-25, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 15 січня 2025 року № 60/3дп/15-25 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Вищої ради правосуддя від 20 травня 2025 року № 1068/0/15-25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий суддя                                                                  В. Ю. Уркевич 
 
Суддя-доповідач                                                                     Н. В. Шевцова
Судді: | О. О. Банасько          О. В. Білоконь            О. Л. Булейко          І. А. Воробйова          О. А. Губська          А. А. Ємець          В. В. Король | | О. В. Кривенда М. В. Мазур К. М. Пільков С. О. Погрібний Т. Г. Стрелець І. В. Ткач