Номер провадження 2/754/5387/25
Справа №754/7590/25
РІШЕННЯ 
Іменем України

31 грудня 2025 року м. Київ
Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коваленко І.І. розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліцею № 293 Деснянського району м. Києва про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу
Стислий виклад позиції Позивача
12 травня 2025 року до Деснянського районного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 в особі представника - ОСОБА_2 з позовом про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом № 62-к від 01.09.1997 директора НВК 293 (стара назва - Ліцей № 293 Деснянського району м. Києва) Позивачку прийнято на посаду вчителя зарубіжної літератури на один навчальний рік до 25.08.1998. Надалі дія трудового договору продовжувалась. Остання посада, яку обіймала Позивачка, - вчитель української мови та літератури. Крім того, Позивачка виконувала обов`язки класного керівника 5-Б класу.
Наказом директора Ліцею № 293 Деснянського району м. Києва № 75-к/тр від 23 квітня 2025 року Позивачку звільнено з посади вчителя української мови та літератури на підставі п. 3 ст. 41 Кодексу законів про працю України, а саме у зв`язку із вчиненням аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи.
Підставою для прийняття оскаржуваного рішення слугували матеріали службової перевірки: пояснювальна ОСОБА_1 від 23.04.2025. акт № 01 від 23.04.2024 "Про результати перевірки достовірності фактів, викладених у зверненні матері учня 5-Б класу", наказ від 23.04.2025 № 63-од "Про результати перевірки достовірності фактів, викладених у зверненні матері учня 5-Б класу", яким було створено комісію з проведення перевірки достовірності фактів, викладених у зверненні матері учня 5-Б класу ОСОБА_3 щодо виконання посадових обов`язків класного керівника, вчителя української мови та літератури ОСОБА_1 .
Цього ж дня, 23 квітня 2025 року, Ліцеєм № 293 Деснянського району м. Києва видано наказ № 63-од, яким визнано такими, що мали місце, факти, викладені у зверненні матері учня 5-Б класу, що підтверджується аудіозаписом від 05.02.2025 р. та аудіозаписом від 26.02.2025 р.
Позивачка зазначає, що звільненню передував тривалий "мобінг", а підстави щодо начебто вчинення нею аморального проступку є надуманими та такими, що не відповідають дійсності, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з вищевказаним позовом, у якому просить суд визнати незаконним з моменту його прийняття наказ директора Ліцею № 293 Деснянського району м. Києва № 75-к/тр від 23 квітня 2025 року, поновити Позивачку на посаді вчителя української мови та літератури Ліцею № 293 Деснянського району м. Києва, стягнути з Ліцею № 293 Деснянського району м. Києва на користь Позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 23.04.2025 року до дня поновлення на роботі, який станом на дату пред`явлення позову складає 27 836,40 грн 40 коп. та моральну шкоду у розмірі 200 000 (двісті тисяч) грн 00 коп., а також витрати на правничу допомогу
Стислий виклад позиції Відповідача
28.07.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Відповідач зазначив, що на підставі наказу № 62-од від 23 квітня 2025 року "Про перевірку фактів, викладених у зверненні матері учня 5-Б класу", було складено акт № 01 про результати перевірки достовірності фактів, викладених у зверненні матері учня 5-Б класу від 23 квітня 2025 року, згідно з даними якого було опрацьовано два аудіозаписи від 05 лютого 2025 року та 26 лютого 2025 року, надані 22 квітня 2025 року матір`ю учня 5-Б класу ОСОБА_3 ; опрацьовано записи в електронному журналі: розклад уроків та календарне планування за 26 лютого 2025 року; взято письмове пояснення від класного керівника 5-Б класу ОСОБА_1 , за результатами якого встановлено, що мали місце факти, викладені у зверненні матері учня 5-Б класу, а саме: - аудіозапис від 05 лютого 2025 року, на якому чути на перерві, як ОСОБА_1 підвищеним голосом, знервовано просить учня покинути територію вчителя, погрожує телефонним дзвінком, наголошує, що "було прекрасно, коли був відсутній ОСОБА_4 ", та звертається до дітей, які підтвердили думку вчителя, наголошуючи на тому, що такий учень у 5-Б класі не потрібен; - аудіозапис від 26.02.2025 року, зроблений на уроці "Здоров`я, безпека, добробут", який викладає ОСОБА_1 , на якому чути, що вчитель читає на уроці уривок з твору російською мовою (назву та автора тексту Комісії визначити не вдалося), що є порушенням мовного законодавства з боку вчителя та створює психологічний дискомфорт дитині, яка втратила батька під час активної фази російсько-української війни. Актом № 01 про результати перевірки достовірності фактів, викладених у зверненні матері учня 5-Б класу від 23 квітня 2025 року, та наказом № 63-од Комісія визнала застосування методів виховання, пов`язаних із психологічним тиском на особистість учня ОСОБА_5 , та вчинення аморального проступку Позивачкою - вчителем української мови та літератури, класним керівником 5-Б класу, не сумісного з продовженням педагогічної діяльності в Ліцеї № 293 Деснянського району міста Києва.
Відповідач стверджує, що Позивачка навмисно вводить суд в оману та перекручує фактичні дані на власний розсуд, зокрема, зазначає, що вона зробила зауваження ОСОБА_4 учню 5-Б класу, проте аудіозапис від 05 лютого 2025 року, на якому чути, як на перерві ОСОБА_1 підвищеним голосом, знервовано просить учня покинути територію вчителя, погрожує телефонним дзвінком, наголошує, що "було прекрасно коли був відсутній ОСОБА_4 " та звертається до дітей, які колективно підтвердили думку вчителя; наголошує на тому, що такий учень в 5-Б класі не потрібен, що на думку Відповідача свідчить про те, що Позивач аморально поводився по відношенню до учня 5-Б класу ОСОБА_4 , створюючи всі умови, щоб погіршити життя дитині, принижує його честь та гідність, що є не сумісним з педагогічною діяльністю в цілому. Звертаємо увагу суду, що учень 5-Б класу ОСОБА_4 втратив батька на війні. Запис від 05 лютого, що демонструє відношення вчителя до зазначеного учня, зроблений за 3 тижні після поховання батька дитини. У спілкуванні з хлопцем потрібно було проявляти максимальну турботу та повагу, бути гнучким та лояльним, допомагати впоратись із втратою, підтримувати.
Позиція Позивачки у відповіді на Відзив
28 липня 2025 року представник Позивачки подав відповіль на відзив, в якому зазначає, що як аморальний проступок Відповідачем зазначено, що "на перерві ОСОБА_1 підвищеним голосом, знервовано просить учня покинути територію вчителя, погрожує телефонним дзвінком, наголошує, що "було прекрасно коли був відсутній ОСОБА_4 " та звертається до дітей, які колективно підтвердили думку вчителя; наголошує на тому, що такий учень в 5-Б класі не потрібен, свідчить, що Позивач аморально поводиться по відношенню до учня 5-Б класу ОСОБА_4 , створюючи всі умови, щоб погіршити життя дитині, принижує його честь та гідність, що є не сумісним з педагогічною діяльністю в цілому". Проте після ознайомлення із вказаним аудіозаписом, цілком очевидно, що на ньому має місце звичайний педагогічних процес та намагання вихователя здійснити виховний вплив на неслухняну дитину. Жодного приниження честі та гідності з даного аудіозапису не вбачається. Відсутні образи особистого характеру, пов`язаного наприклад з висміюванням розумових здібностей ОСОБА_6 . Разом з тим, варто відмітити, що на вказаному аудіозапису діти цілком одностайно підтримали вчителя. Отже, Позивачка користується авторитетом серед дітей 5-Б класу, що свідчить про вміння налагодити контакт із дітьми. Це не дуже в`яжіться з уявленням про Позивача як "аморального" вчителя у чому намагається переконати суд Відповідач. 
Щодо акту № 01 про результати перевірки достовірності фактів, викладених у зверненні матері учня 5-Б класу від 23 квітня 2025 року та Наказу № 63-од, яким Комісія визнала застосування методів виховання, пов`язаних з психологічним тиском над особистістю учня ОСОБА_5 та скоєння аморального проступку Позивача, представник Позивачки вважає, що висновки, викладені у вказаних документах є відверто надуманими та неспівмірними із діями Позивачки. 
Крім того, відсутні будь які звернення матері учня стосовно Позивачки про начебто її некоректну поведінку, що слугували підставою для проведення службової перевірки. Дана інформація підтверджується листом Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 23.05.2025 № 102-102/КО-633/1-482, в якому йдеться про те, що скарги на дії Позивачки про начебто її некоректні дії були отримані директором установи Відповідача в усній формі на початку 2024-2025 року, при цьому розгляд цих звернень в установленому порядку, не здійснювався.
Щодо аудіозапису від 26.02.2025 року, зробленого на уроці "Здоров`я, безпека, добробут", який викладає ОСОБА_1 , на якому чути, що вчитель читає на уроці уривок з твору російською мовою, варто зазначити таке. Дійсно Положенням про норми етичної поведінки педагогічних працівників та співробітників Ліцею № НОМЕР_1 Деснянського району міста Києва встановлено визначення аморального проступку, яким зокрема є використання мови агресора в освітньому процесі без належних педагогічних обґрунтувань. Отже, дане Положення допускає використання російської мови за наявності педагогічних обґрунтувань.
Водночас наявність чи відсутність такого обґрунтування, Комісією під час службової перевірки щодо Позивача не встановлювалось, жодних даних у акті № 01 про результати перевірки достовірності фактів, викладених у зверненні матері учня 5-Б класу від 23 квітня 2025 року - не має. Все, що зазначив Відповідач це те, що "назву та автора тексту Комісії визначити не вдалось". Таким чином, вочевидь питання обґрунтованості використання уривку твору російською мовою - взагалі не досліджувалось, що свідчить про неповноту проведення такої перевірки. Можливо, що метою використання уривку російського твору було намагання довести учням переваги української літератури над російською, наприклад продемонструвати неблагозвучність російської мови по відношенню до української, сприяючи таким чином формуванню патріотизму. 
Представник Позивача наполягає, що в діях Позивачки відсутні будь які прояви неповаги до пам`яті загиблого батька ОСОБА_5 , про що постійно стверджує Відповідач, а само по собі використання російської мови у освітньому процесі не свідчить про це та є допустимим за певних умов. Комісією не було опитано учнів 5 - Б класу з приводу мотивів вчительки, адже за твердженням самого Відповідача, вони були згодні, з тим, щоб Позивачка прочитала твір російською мовою. 
Питання обґрунтованості використання російської мови належним чином, досліджено не було. Відповідно до ст. 10 Конституції України в Україні гарантується вільний розвиток, використання і захист російської, інших мов національних меншин України.
Відповідач, посилаючись на "скарги батьків", надав лише одну скаргу ОСОБА_7 , що була складена вже після звільнення Позивачки. Хоча існують інші скарги з приводу незадоволення батьками та дітьми 5 Б класу фактом її звільнення.
Стосовно листа Уповноваженого із захисту державної мови № 454 від 02.06.2025, на якій посилається Відповідач як на доказ правомірності своїх дій, звертаю увагу, що даний лист датований вже після дати звільнення Позивачки. При цьому, зі змісту відповіді вбачається, що по суті Уповноваженим не проводилось жодної перевірки обставин порушення мовного законодавства Позивачем
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ОЦІНКА СУДУ
Відповідач, Ліцей 293 Деснянського району міста Києва, є комунальним закладом загальної середньої освіти, який забезпечує здобуття початкової освіти, базової середньої освіти та профільної середньої освіти, що передбачає виконання учнями вимог до результатів навчання, визначених Державними стандартами загальної середньої освіти. Засновником Відповідача є територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради
Наказом № 62-к від 01.09.1997 року директора НВК № 293 (попередня назва Ліцею № 293 Деснянського району м. Києва) Позивачку прийнято на посаду вчителя зарубіжної літератури на один навчальний рік - до 25.08.1998 року.
23.04.2025 начальник начальник СЮП майор поліції Олександр Поліщук повідомив директора Ліцей 293 Деснянського району міста Києва А. Ляшенко про те, що 11.04.2025 року до Деснянського УП ГУ НП у м. Києві із заявами звернулись двоє матерів учнів 5Б класу навчального закладу, щодо можливих протиправних дій відносно їх дітей, з боку інших дітей. У ході відпрацювання даного повідомлення було здійснено опитування заявників та батьків дітей, на яких вказали заявники, як на тих, хто вчинив можливо протиправні дії. При спілкуванні з дітьми та їх матерями, вони повідомили про факти діяльності класного керівника 5Б класу навчального закладу, які можуть свідчити про порушення педагогом його посадових обов`язків, начальник СЮП майор поліції Олександр Поліщук просив адміністрацію закладу провести перевірку в межах компетенції.
Наказом директора Ліцею № 293 Деснянського району м. Києва № 75-к/тр від 23 квітня 2025 року Позивачку звільнено з посади вчителя української мови та літератури на підставі пункту 3 статті 41 Кодексу законів про працю України, а саме у зв`язку з вчиненням аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи.
Наказ № 75-к/тр від 23 квітня 2025 року про звільнення з роботи Позивача у зв`язку із вчиненням працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, п. 3 ст. 41 Кодексу законів про працю України, був прийнятий на підставі: 1. Акту № 01 від 23 квітня 2025 року "Про результати перевірки достовірності фактів, викладених у зверненні матері учня 5-Б класу" 2. Наказу від 23 квітня 2025 року № 63-од "Про результати перевірки достовірності фактів, викладених у зверненні матері учня 5-Б класу" 3. Пояснювальної Позивача від 23 квітня 2025 року.
Зокрема, відповідно до наказу № 62-од від 23 квітня 2025 року "Про перевірку фактів, викладених у зверненні матері учня 5-Б класу", а також на виконання Закону України "Про освіту", Закону України "Про повну загальну середню освіту", Закону України "Про звернення громадян", у зв`язку зі зверненням матері учня 5-Б класу ОСОБА_3 щодо виконання посадових обов`язків класного керівника, вчителя української мови та літератури ОСОБА_1 , на підставі отриманої офіційної інформації від інспектора СЮП Деснянського управління поліції Білогубова О.В. під час спільного засідання з адміністрацією Ліцею № 293 22 квітня 2025 року щодо неналежної поведінки ОСОБА_1 та з метою перевірки фактів, викладених у зверненні було створено комісію з проведення перевірки достовірності фактів, викладених у зверненні. 
На підставі наказу № 62-од від 23 квітня 2025 року "Про перевірку фактів, викладених у зверненні матері учня 5-Б класу" було складено Акт № 01 про результати перевірки достовірності фактів, викладених у зверненні матері учня 5-Б класу від 23 квітня 2025 року, згідно з даними якого, було опрацьовані два аудіозаписи від 05 лютого 2025 року та 26 лютого 2025 року, надані 22 квітня 2025 року матір`ю учня 5-Б класу ОСОБА_3 ; опрацьовані записи в електронному журналі: розклад уроків та календарне планування за 26 лютого 2025 року; взято письмове пояснення від класного керівника 5-Б класу ОСОБА_1 , за результатами якого встановлено, що мали місце факти, викладені у зверненні матері учня 5-Б класу, а саме: 
- аудіозапис від 05.02.2025 року, на якому чути на перерві, як ОСОБА_1 підвищеним голосом, знервовано просить учня покинути територію вчителя, погрожує телефонним дзвінком, наголошує, що "було прекрасно коли був відсутній  ОСОБА_4 " та звертається до дітей, які підтвердили думку вчителя, наголошує на тому, що такий учень в 5-Б класі не потрібен;
- аудіозапис від 26.02.2025 року, зроблений на уроці "Здоров`я, безпека, добробут", який викладає ОСОБА_1 , на якому чути, що вчитель читає на уроці уривок з твору російською мовою (назву та автора тексту Комісії визначити не вдалось), що є порушенням мовного законодавства з боку вчителя та створює психологічний дискомфорт дитині, яка втратила батька під час активної фази російсько-української війни. 
Отже, актом за результатом перевірки достовірності фактів, викладених у зверненні матері, брався до уваги як факт аморальної поведінки щодо учня   ОСОБА_4 так і факт використання російської мови на уроці.
Актом № 01 про результати перевірки достовірності фактів, викладених у зверненні матері учня 5-Б класу від 23 квітня 2025 року та Наказом № 63-од Комісія визнала застосування методів виховання, пов`язаних з психологічним тиском над особистістю учня ОСОБА_5 та скоєння аморального проступку Позивача вчителем української мови та літератури, класним керівником 5-Б класу, не сумісного з продовженням педагогічної діяльності в Ліцеї № 293 Деснянського району міста Києва.
У цій справі, що розглядається, Суд, досліджуючи аудіозаписи зафіксовано спілкування вчительки ( ОСОБА_1 ) з учнем, автентичність яких не оспорювалась, встановив, що мала місце розмова такого змісту:
0:00 - 0:02 Вчителька: Що ви там замовкли? Учень: Ми розмовляємо.
0:02 - 0:03 Вчителька: Ви стоїте говорите.
0:03 - 0:05 Вчителька: От туди розмовляти! Учень: Чому?
0:05 - 0:07 Вчителька: От туди розмовляти! Учень: А тут не можна стояти? А тут не можна стояти?
0:07 - 0:09 Вчителька: Вийдіть, будь ласка, з класу. Будь ласка, це територія вчителя, туди пішли, будь ласка.
0:09 - 0:11 Учень: А де я стояти не можу? Вчитель: Ти що, мені набрати? Я наберу!
0:11 - 0:15 Вчителька: Зі мною не сперечаються, сперечатися до ОСОБА_8 . Тебе вчора не було і прекрасно було в класі. Діти, це правда?
0:15 - 0:16 Клас (хором): Так!
0:16 - 0:18 Вчителька: Все, ОСОБА_14, ти тоже можеш за ним.
0:18 - 0:20 Вчителька: У нас просто розбіжності... Учень: А стояти не можна, чи що?
0:20 - 0:24 Вчителька: Це територія... туди, будь ласка, йди сядь за свою парту і сиди. Учень: Та я обговорював то...
0:24 - 0:27 Вчителька: Іди, будь ласка, туди говори. ОСОБА_15, ОСОБА_14 пішов. Я пишу чергову допо... Вийди звідси!
0:27 - 0:30 Учень: А чо не можна тут стояти? Вчитель: Та діти, ну навіщо нам цей учень у класі?
0:30 - 0:32 Учень: Чудово! Надалі мало місце звернення Вчительки до дітей з фразою "Та діти, ну нащо нам цей учень у класі?"
З цього аудіозапису встановлено, що фрази "було прекрасно, коли був відсутній ОСОБА_9 " у записі немає. На 0:11-0:14 вчитель каже: "Тебе вчора не було і прекрасно було в класі. Та діти, ну нащо нам цей учень у класі?". Конкретне прізвище " ОСОБА_9 " не звучить, але вчитель апелює до класу, щоб діти підтвердили, що без цього учня було краще. Обставини того, що ця фраза стосувалась іншого учня, а не ОСОБА_9 не оспорювались.
На іншому аудіозаписі від 26.02.2025 було зафіксовано частину навчального заняття, під час якого вчителька читає російською мовою літературний твір про взаємодію дідуся на ім`я ОСОБА_10 та його внука Петьки.
Після звільнення Позивачки до Ліцею № 293 надійшов лист № 3226/З-Вих від 30.05.2025, в якому Уповноважений із захисту державної мови, повідомив, що надійшло звернення громадянки, зареєстроване в секретаріаті Уповноваженого із захисту державної мови № М-1032/СК від 19.05.2025, щодо застосування недержавної мови вчителькою початкових класів Ліцею № 293 Деснянського району міста Києва ОСОБА_1 під час проведення уроків. Як зазначено у зверненні, взимку 2024 року вчителька початкових класів ОСОБА_1 застосовувала під час уроків недержавну мову, а саме читала художні твори російською мовою. Прохання учня щодо застосування української мови проігнорувала. У квітні 2025 педагога було звільнено з посади. У письмових поясненнях вчителька підтвердила факт застосування російської мови на уроці. Також заявниця зазначила, що дехто з батьків та інші заінтересовані особи здійснюють тиск на адміністрацію Ліцею № 293 з метою повернення ОСОБА_1 на посаду вчителя
У зв`язку з цим, з посиланням на листі Міністерства освіти і науки України від 27.10.2023 № 1/16742-23 роз`яснено, що державна мова має використовуватися в рамках освітнього процесу, під час проведення навчальних занять (крім занять з навчальних предметів, які згідно з освітньою програмою закладу освіти викладаються іноземними мовами або мовами корінних народів і національних меншин), у спілкуванні вчителів, викладачів, іншого персоналу закладів освіти як зі здобувачами освіти (вихованцями), так і між собою. Під час організації освітнього процесу незалежно від його форми (урок, лекція, практичне, семінарське заняття, гурткова робота тощо) необхідно використовувати навчальні матеріали, виготовлені державною мовою (крім занять з навчальних предметів, які згідно з освітньою програмою закладу освіти викладаються іноземними мовами або мовами корінних народів і національних меншин).
Також в цьому листі наголошено, що ситуація описана у зверненні громадянки щодо застосування в Ліцеї № 293 під час освітнього процесу російської мови, особливо в умовах повномасштабного російського вторгнення на територію України, є не лише порушенням вимог Закону, а й загрозою національній безпеці. У зв`язку з викладеним, враховуючи статус української мови як державної, а також її важливу роль в освітньому процесі, звертаюся з вимогою вжити всіх можливих заходів для забезпечення дотримання вимог Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" педагогічним колективом Ліцею № 293 з метою недопущення повторних випадків застосування недержавної мови як під час проведення навчальних занять, так і в інших формах освітньої діяльності. У разі ігнорування вимог Закону щодо застосування державної мови у сфері освіти Уповноваженим будуть вжиті відповідні заходи реагування та застосовані адміністративні стягнення передбачені статтею 188-52 КУпАП.
У листі № 25/1956-03 від 16.06.2025, адресованому ОСОБА_11 , Служба освітнього омбудсмена повідомила, що в порядку реагування на звернення отримала лист від ліцею № 293 Деснянського району міста Києва щодо можливих протиправних дій педагогічного працівника. Як повідомляє керівник закладу, до адміністрації ліцею були надіслані скарги батьків щодо протиправних дій педагогічного працівника ОСОБА_12 . Під час розгляду справи було вивчено відповідні аудіозаписи. За результатами роботи комісії, яка проводила розслідування вказаних інцидентів, було встановлено факти психологічного тиску зі сторони педагогічної працівниці ОСОБА_12 на здобувача освіти ОСОБА_13 та використання російської мови в освітньому процесі. Проаналізувавши отриману відповідь та наявні аудіозаписи, освітній омбудсмен вважає, що рішення щодо звільнення педагогічної працівниці ОСОБА_12 є обґрунтованим.
Відповідно до частини першої статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 41 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи.
До переліку суб`єктів, які можуть бути звільнені із вказаної підстави, належать учасники навчально-виховного процесу, зазначені у статті 50 Закону України "Про освіту", а саме керівні, педагогічні, наукові, науково-педагогічні працівники, спеціалісти.
Звільнення працівника, який виконує виховні функції та який вчинив аморальний проступок, допускається за наявності двох умов: 1) аморальний проступок повинен бути підтверджений фактами; 2) вчинення проступку не сумісне з продовженням роботи, що має виховну функцію.
Таке звільнення допускається за вчинення аморального проступку як при виконанні трудових обов`язків, так і не пов`язаного з ними, зокрема, вчинення проступку аморального характеру в громадських місцях або в побуті поза межами трудових відносин.
Чинне трудове законодавство чітко не визначає саме поняття аморального проступку, відтак визначення проступку аморальним є оціночною категорією. Аморальним проступком є винне діяння, що суперечить загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві і суперечить змісту трудової функції, дискредитуючи службово-виховні, посадові повноваження відповідного кола осіб.
Відповідно до частини першої статті 54 Закону України "Про освіту" педагогічною діяльністю можуть займатися особи з високими моральними якостями, які мають відповідну освіту, професійно-практичну підготовку, фізичний стан яких дозволяє виконувати службові обов`язки.
За змістом статті 56 Закону України "Про освіту" педагогічні працівники зобов`язані постійно підвищувати професійний рівень, педагогічну майстерність, загальну культуру; настановленням та особистим прикладом утверджувати повагу до принципів загальнолюдської моралі (правди, справедливості, відданості, патріотизму, гуманізму, доброти, стриманості, працелюбства, поміркованості, інших доброчинностей); виховувати у дітей повагу до батьків, жінки, старших за віком. Така підвищена відповідальність педагогічних працівників обумовлена тим, що вони перебувають в особливих відносинах та виконують специфічні функції, які не обмежуються лише формальним виконанням трудових обов`язків вчителя (педагога, вихователя), а й здійснюють виховну функцію, не властиву іншим категоріям працівників.
З аналізу вищезазначеного можливо дійти висновку про те, що педагогічний працівник зобов`язаний бути людиною високих моральних переконань, бездоганної поведінки та зобов`язаний захищати здобувачів освіти під час освітнього процесу, зокрема, від будь-яких форм фізичного та психологічного насильства.
У постанові Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 458/394/22 (провадження № 61-17173св23) викладено висновок про те, що: "аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що працівники, які виконують виховну функцію, вчитель, педагог, вихователь, зобов`язані бути людьми високих моральних переконань та бездоганної поведінки. Якщо педагог недостойною поведінкою скомпрометував себе перед учнями, їх батьками, порушив моральні норми, втратив тим самим авторитет, дискредитував себе як вихователь, він може бути звільнений з роботи за пунктом 3 частини першої статті 41 КЗпП України".
Підсумовуючи зазначене, якщо педагог недостойною поведінкою скомпрометував себе перед учнями, іншими учасниками навчально-виховного процесу, порушив моральні норми, втратив тим самим авторитет, дискредитував себе як педагога, що унеможливлює досягнення мети навчально-виховного процесу, він підлягає звільненню з роботи за пунктом 3 частини першої статті 41 КЗпП України.
Водночас, Верховний Суд вкотре зауважує, що підставою для звільнення з підстав, визначених пунктом 3 частини першої статті 41 КЗпП України, може слугувати не будь-який аморальний проступок, а безпосередньо такий, що не сумісний із продовженням такої роботи.
Законодавцем не визначено критеріїв межі між сумісними і не сумісними з продовженням роботи проступками, а відтак саме на суд, з метою виконання завдання цивільного судочинства, покладено обов`язок самостійно надати оцінку і встановити, чи є аморальний проступок, за який звільнено працівника, таким, що сумісний із продовженням роботи з урахуванням конкретних обставин справи.
Такі висновки узгоджуються зі сталою практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах: від 27 березня 2019 року у справі № 560/893/17 (провадження № 61-48706св18), від 11 квітня 2019 року у справі № 351/2141/16 (провадження № 61-31226св18), від 31 липня 2019 року у справі № 243/5802/16-ц (провадження № 61-24254св18), від 05 вересня 2019 року у справі № 697/2520/18 (провадження № 61-8551св19), від 02 жовтня 2019 року у справі № 495/47/18 (провадження № 61-44378св18), від 31 жовтня 2022 року у справі № 219/9052/20 (провадження № 61-18516св21), від 25 квітня 2024 року у справі № 462/2096/23 (провадження № 61-16502св23).
У постанові Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 458/394/22 викладено висновок про те, що аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що працівники, які виконують виховну функцію, вчитель, педагог, вихователь, зобов`язані бути людьми високих моральних переконань та бездоганної поведінки. Якщо педагог недостойною поведінкою скомпрометував себе перед учнями, їх батьками, порушив моральні норми, втратив тим самим авторитет, дискредитував себе як вихователь, він може бути звільнений з роботи за пунктом 3 частини першої статті 41 КЗпП України.
Підвищена відповідальність педагогічних працівників обумовлена тим, що вони перебувають в особливих відносинах та виконують специфічні функції, які не обмежуються лише формальним виконанням трудових обов`язків вчителя (педагога, вихователя), а й здійснюють виховну функцію щодо дітей, не властиву іншим категоріям працівників.
Верховний Суд також зауважував, що при вирішенні справ подібної категорії, суду належить виходити не з формального підходу оцінки окремо того чи іншого вчинку педагога, а у разі встановлення за обставинами справи неодноразового вчинення педагогом поступків, не сумісних зі званням учителя, надавати їм оцінку у сукупності, з урахуванням особливостей відносин у сфері навчально-виховного процесу та підвищеного рівня вимог до моральної-етичних якостей і поведінки учителя (педагога, вихователя) (постанови Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 654/998/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 560/893/17, від 28 лютого 2024 року у справі № 458/394/22).
Зокрема, у постанові від 08.10.2025 у справі № 699/98/23 Верховний Суд погодився з висновком судів, що позивач, яка під час виконання своїх посадових обов`язків 24 жовтня 2022 року на уроці історії порушила норми педагогічної етики та моралі, які виявились у тому, що вона підвищувала голос на учнів (кричала), погрожувала розправою, зневажливо називала учня "воно" та завдала свідомого удару учню, вчинила аморальний проступок, який суперечить вимогам педагогічної етики, моралі, а також суперечить загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні цінності, які склалися в суспільстві, що вказує на наявність підстав для її звільнення за пунктом 3 частини першої статті 41 КЗпП України.
У цій справі, суд, здійснивши аналіз наведеного, погоджується із доводами Відповідача, що що публічне висловлювання Позивачки (підвищувала голос на учнів (кричала)) перед класом фрази «нащо нам цей учень у класі» та апелювання до дітей (їх залучення) з метою підтвердження того, що без конкретного учня «було прекрасно», а також використання російської мови (мови агресора) під час освітнього процесу (читання художнього твору), вчинила аморальний проступок. Вчителька не просто робить зауваження, а використовує прийом протиставлення учня колективу. 
Використання мови держави-агресора під час уроку «Здоров`я, безпека, добробут» без належного обґрунтування є порушенням не лише мовного законодавства, а й етичних норм. Заперечення представника Позивача щодо «порівняння мов для формування патріотизму» не підтверджений доказами (комісія не встановила таких пояснень у самому процесі уроку).
Наведене свідчить про те, що Позивачка вчинила аморальний проступок, який суперечить вимогам педагогічної етики, моралі, а також суперечить загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні цінності, які склалися в суспільстві, що вказує на наявність підстав для її звільнення за пунктом 3 частини першої статті 41 КЗпП України.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).
Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (частини перша, друга статті 264 ЦПК України).
Підсумовуючи викладене, Суд дійшов висновку, що в позові слід відмовити, оскільки Позивачка не довела ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Звільнення Позивачки на підставі пункту 3 частини першої статті 41 КЗпП України відбулось із дотриманням вимог закону, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про поновлення його на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
Розподіл судових витрат
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у зв`язку з відмовою у позові покладаються - на Позивачку.
Керуючись статтями 4, 13, 19, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Ліцею № 293 Деснянського району м. Києва про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу  відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.
рішення підписано 31.12.2025
Суддя  Інна КОВАЛЕНКО