Дата документу 10.12.2025 Справа № 331/6909/24

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 331/6909/24                                         Пр. № 22-ц/807/1194/25	Головуючий у 1-й інстанції: Скользнєва Н.Г. Суддя-доповідач: Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2025 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)                Гончар М.С.
суддів                                      Онищенка Е.А., Полякова О.З. 
за участі секретаря                                        Книш С.В.                                
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» на рішення Жовтневого (нова назва – Олександрівського) районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» (надалі – Банк), треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського Франківської області міського нотаріального округу Івано-Франкіської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець Хохлов Кирило Костянтинович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року  ОСОБА_1  звернувся до суду з вищезазначеним позовом(т.с. 1 а.с.1-6), в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 4984, вчинений 02.11.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., про стягнення з ОСОБА_1 прострочену заборгованість за сумою кредиту у розмірі 32347,57 доларів США та прострочену заборгованість за відсотками та комісією у розмірі 48593,38 доларів США за кредитним договором № 319-45584-К від 14 червня 2007 року, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 на користь АТ "Альфа-Банк", а також стягнути з відповідача судові витрати.
В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що восени 2024 року позивачу стало відомо про наявність виконавчого провадження відносно нього по виконанню виконавчого напису нотаріуса. З матеріалів виконавчого провадження № 63875984 вбачається, що воно відкрито на підставі виконавчого напису № 4984 Приватного нотаріуса Івано-Франківського МНО Личук Т.В., яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитом у розмірі 32347,47 доларів США та заборгованість за відсотками та комісією у розмірі 48593,38 доларів США за кредитним договором № 319-45584-К від 14 червня 2007 року, який укладений між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 . Стягнення заборгованості проводиться за період з 01 липня 2017 року по 01 липня 2020 року. 30.11.2022 змінилася назва з АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС- БАНК». Вищевказаний виконавчий напис вчинений з численним порушенням законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню, а саме: 14.06.2007 між позивачем та АКБСР «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір № 319-45584-К, відповідно до якого позивач отримав кредит в сумі 32300 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом. На забезпечення зобов`язань за кредитним договором, між позивачем та АКБСР «Укрсоцбанк»14.06.2007 було укладено іпотечний договір, предметом якого є передача квартири АДРЕСА_1 в іпотеку з забезпечення виконання кредитного договору № 319-45584-К. 26.06.2015 року відбулося позасудове врегулювання спору за кредитним договором № 319-45584-К від 14.06.2007 року та за договором про надання відновлюваної кредитної лінії № 319-45584-ВКЛ шляхом укладення договору купівлі-продажу зазначеної квартири між позивачем та ОСОБА_2 , зі згоди АКБСР «Укрсоцбанк». Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЗУ «Про іпотеку», після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя, щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2019 року позов АТ «Укрсоцбанк» залишено без задоволення, з цих самих підстав. Отже, на момент звернення до нотаріуса про видачу виконавчого напису, заборгованість за кредитними договорами була відсутня. Окрім того, приватний нотаріус, при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, не врахував тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, які підтверджують безспірність заборгованості за кредитним договором, за якими боржником допущено прострочення платежів - вже не чинні. Також позивачу не направлялося письмової вимоги. Заборгованість стягується за період з 01.07.2017 по 01.07.2020 року, в той час, як у 2015 році зобов`язання було виконано у повному обсязі. З моменту виконання зобов`язання пройшло більше 5 (п`ять) років, що у свою чергу свідчить про порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки відповідачем пропущений строк, на протязі якого він міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису.
В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю першої інстанції Скользнєву Н.Г. (т.с. 1 а.с.31). Ухвалою суду першої інстанції (т.с 1 а.с.32-33) провадження у цій справі відкрито в порядку загального позовного провадження, зобов`язано приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. у строк до 22 січня 2025 року направити на адресу суду належним чином засвідчені копії документів та матеріалів, на підставі яких 02.11.2020 року вчинявся виконавчий напис №4984 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., про стягнення з ОСОБА_1 простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 32347,57 доларів США та простроченої заборгованості за відсотками та комісією у розмірі 48593,38 доларів США за кредитним договором № 319-45584-К від 14 червня 2007 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк». Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с.90-91) вдруге зобов`язано приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. у строк до 01 квітня 2025 року належним чином засвідчені копії документів та матеріалів, на підставі яких 02.11.2020 року вчинявся виконавчий напис № 4984 про стягнення з ОСОБА_1 простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 32347,57 доларів США та простроченої заборгованості за відсотками та комісією у розмірі 48593,38 доларів США за кредитним договором № 319-45584-К від 14 червня 2007 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк», відомості в частині виконання чи повідомлення причин невиконання нотаріусом вказаної ухвали суду першої інстанції у цій відсутні.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2025 року (т.с. 1 а.с.103-110) позов позивача у цій справі задоволено.
Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 4984, вчинений 02.11.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., про стягнення з ОСОБА_1 простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 32347,57 доларів США та простроченої заборгованості за відсотками та комісією у розмірі 48593,38 доларів США за кредитним договором № 319-45584-К від 14 червня 2007 року, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк».
Стягнуто з Банку (ЄДРПОУ 23494714) на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, Банк у своїй апеляційній скарзі (т.с. 1 а.с.118-129) просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині правового обґрунтування задоволених позовних вимог та винести постанову, якою позовні вимоги у цій справі залишити без задоволення.
В автоматизованому порядку 09.05.2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Онищенка Е.А. та Трофимову Д.А. (т.с. 1 а.с.143). Ухвалою апеляційного суду від 12.05.2025 року (т.с. 1 а.с.144) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 16.05.2025 року (т.с. 1 а.с.147). Ухвалою апеляційного суду скаргу апелянта залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків (т.с. 1 а.с.148), які було усунуто у встановлений апеляційним судом строк 22.05.2025 року (т.с. 1 а.с.151-153). В автоматизованому порядку 27.05.2025 року суддею Поляковим О.З. у цій справі замінено суддю Онищенка Е.А у зв`язку з тривалою відпусткою останнього (т.с. 1 а.с.154-155). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 27.05.2025 року (т.с. 1 а.с.156), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (т.с. 1 а.с.157), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, відповідного штату суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі, а також відпустки судді-доповідача у період з 07.07.2025 року по 14.08.2025 року включно (довідка – т.с. 1 а.с.196).
25 квітня 2025 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів" № 4273-IX, за змістом якого: - внесено до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» такі зміни: «1. Пункт 3-1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено підпунктом 3 такого змісту: «3) змінити найменування місцевих загальних судів, перелік яких визначається додатком до цього Закону. Зміна найменування місцевого загального суду не призведе до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду»; Доповнено додатком такого змісту: «Додаток до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ Перелік місцевих загальних судів, що перейменовуються Змінити найменування таких місцевих загальних судів… 7) у Запорізькій області: Куйбишевський районний суд Запорізької області на Кам`янський районний суд Запорізької області; Жовтневий районний суд м. Запоріжжя на Олександрівський районний суд м. Запоріжжя; Ленінський районний суд м. Запоріжжя на Дніпровський районний суд м. Запоріжжя; Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя на Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя…». Державна реєстрація змін до відомостей про місцеві загальні суди, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, які випливають із цього Закону, здійснена 30 квітня 2025 року (т.с. 1 а.с. 209, ст. 82 ч. 3 ЦПК України).
Позивач ОСОБА_1 через свого представника Левицьку Ю.В. подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу Банку у цій справі (т.с. 2 а.с. 7-18). Інші учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу Банку у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
В автоматизованому порядку 15.09.2025 року суддею Онищенко Е.А. у цій справі замінено суддю Трофимову Д.А. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (т.с. 1 а.с. 207-208). Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 17.09.2025 року (т.с. 1 а.с. 214) не відбувся та був відкладений в порядку задоволення клопотання представника Банку про його відкладення (т.с. 1 а.с. 197-206). Ухвалою на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України в порядку ст. 81 ч. 7 ЦПК України (т.с. 1 а.с. 232) апеляційним судом у строк до 08.10.2025 року витребувано: - у АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» інформацію про таке: - яка саме заборгованість (поточна чи уся достроково, враховуючи кінцевий термін погашення заборгованості по кредиту - до 13.06.2032 року - п. 1.1.2 договору кредиту - а.с. 16 зворот), зазначити конкретний розмір заборгованості станом на яку дату та конкретні складові останньої) позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором № 319-45584-Квід 14 червня 2007 року була погашена перед Банком від реалізації у позасудовому порядку іпотечної квартири АДРЕСА_1 у 2015 році (зазначити конкретну дату реалізації квартири та зарахування Банком погашення заборгованості ОСОБА_1 за вищезазначеним договором кредиту), - та саме в якій спосіб (зазначити конкретно суми та черговість зарахування платежу на погашення заборгованості з тіла кредиту, відсотків тощо), - чи лишилась якась заборгованість перед Банком у позичальника ОСОБА_1 за договором кредиту № 319-45584-Квід 14 червня 2007 року непогашеною в межах строку дії договору після реалізації у позасудовому порядку іпотечної квартири АДРЕСА_1 у 2015 році, - якщо так, то яка саме (зазначити конкретний розмір заборгованості станом на яку дату та конкретні складові останньої), - чи повідомлявся про це Банком ОСОБА_3 (надати докази останнього), - належним чином завірені (фотокопії) всіх документів Банку, які стали підставою для видачі приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано - Франківської області Личук Т.В. вищезазначеного виконавчого напису від 02.11.2020 року Р № 4984; - у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано - Франківської області Личук Тараса Володимировича належним чином завірені (фотокопії) виконавчого напису від 02.11.2020 року Р № 4984 та всіх документів, які стали підставою для видачі приватним нотаріусом вищезазначеного виконавчого напису.
У встановлений апеляційним судом строк Банк через «Електронний суд надав апеляційному суду заяву із додатками на виконання вищезазначеної ухвали апеляційного суду (т.с. 1 а.с. 239- 252), за змістом яких: «…На виконання ухвали від 18 вересня 2025 року АТ "СЕНС БАНК", як правонаступник АТ "Укрсоцбанк", повідомляє, що 26.06.2015 на рахунок ПАТ "Укрсоцбанк" надійшли кошти в сумі 7000,00 дол. Жодні інші кошти в 2015 році від позичальника ОСОБА_1 або інших осіб за його дорученням, виходячи з даних бухгалтерського обліку ПАТ "Укрсоцбанк", не надходили. Вся сума отриманих коштів була розподілена на погашення заборгованості по відсотках за користування кредитом за кредитним договором № 319-45584-ВКЛ від 12.05.2008. Таким чином, кошти, що надійшли 26.06.2015, не спрямовувались на погашення заборгованості за кредитним договором № 319-45584-К від 14 червня 2007 року. На підтвердження даної інформації надаю розрахунки заборгованості за кредитним договором № 319-45584-К від 14 червня 2007 року та за кредитним договором № 319- 45584-ВКЛ від 12.05.2008, довідку про погашення заборгованості за кредитним договором № 319-45584-К від 14 червня 2007 року, а також виписки по рахунках ОСОБА_1 , в яких відображено рух вказаних вище коштів. Таким чином, заборгованість за договором кредиту № 319-45584-К від 14 червня 2007 року у позичальника ОСОБА_1 перед ПАТ "Укрсоцбанк" залишилась непогашеною в межах строку дії договору після реалізації у позасудовому порядку іпотечної квартири АДРЕСА_1 у 2015 році, що підтверджується розрахунком заборгованості. АТ "СЕНС БАНК" позбавлений можливості повідомити суду, чи повідомлявся про це Банком ОСОБА_3 та надати докази останнього, оскільки будь-які докази на підтвердження або спростування даного факту на даний час не виявлені. Окрім того, повідомляю, що належним чином завірені (фотокопії) всіх документів Банку, які стали підставою для видачі приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано - Франківської області Личук Т.В. оспорюваного виконавчого напису від 02.11.2020 року Р № 4984 надати також неможливо у зв`язку з їх відсутністю у товариства. Так, такі матеріали у товаристві не збереглися у зв`язку з обмеженим терміном їх зберігання. Оригінали додатків були подані приватному нотаріусу Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано - Франківської області Личуку Т.В. разом з заявою та перебувають у матеріалах нотаріальної справи. Одночасно повідомляю, що з метою встановлення всіх обставин реалізації у позасудовому порядку іпотечної квартири АДРЕСА_1 у 2015 році було направлено запит до архіву банку, в разі отримання більш детальної інформації, вона буде надана суду додатково. На підставі вищевикладеного, керуючись законодавством України, Банк просив: 1. Долучити до матеріалів справи розрахунки заборгованості за кредитним договором № 319-45584-К від 14 червня 2007 року та за кредитним договором № 319-45584-ВКЛ від 12.05.2008, довідку про погашення заборгованості за кредитним договором № 319-45584-К від 14 червня 2007 року, а також виписки по рахунках ОСОБА_1 ; 2. Врахувати надані пояснення….».
Нотаріус отримав копію вищезазначеної ухвали апеляційного суду в «Електронному кабінеті» 18.09.2025 року (довідка т.с. 1 а.с. 235), будь-яких документів на виконання вищезазначеної ухвали апеляційному суду не надав, про причини невиконання ухвали апеляційний суд не сповістив. 
У дане судове засідання повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи належним чином (т.с.1 а.с. 223-229) всі учасники цієї справи не з`явились, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали. 
Банк подав апеляційному суду заяву на дане судове засідання (т.с. 2 а.с. 1-6) про розгляд цієї справи за відсутності представника Банку.
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом. 
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: заяву Банку задовольнити, розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, які не з`явились. 
В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши надану Банком заяву про виконання вищезазначеної ухали апеляційного суду із додатками (т.с. 1 а.с. 239-252) та матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Банку у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є …рішення, постанови…
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі при вищевикладених обставинах, керувався ст.ст. 263-265 ЦПК України, та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі 
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.
Так, судом першої інстанції правильно встановлено, що 02.11.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано за № 4984, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» прострочену заборгованість у розмірі 32347 дол. США 57 центів та прострочену заборгованість за відсотками та комісією у розмірі 48 593 дол. СШУ 38 центів, за кредитним договором № 319-45584-К від 14 червня 2007 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 . Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.07.2017 по 01.07.2020. (т.с. 1 а.с. 9).
10.12.2020 року приватний виконавець Хохлов К.К. відкрив виконавче провадження № 63875984 з виконання виконавчого напису № 4984 від 02.11.2020 (т.с. 1 а.с. 20).
Відповідно до Статуту АТ «Сенс-Банк» є правонаступником АКБСР «Укрсоцбанк» та АТ «Альфа-Банк» (т.с.1 а.с. 56).
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Постановою Запорізький окружний адміністративний суд від 08.04.2015 по справі № 808/1247/15 (а.с. 22 зворот) позов ПАТ «Укрсоцбанк» до Шевченківського ВДВС ЗМУЮ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – ОСОБА_1 , задоволено. Звільнено з-під арешту, накладеного державним виконавцем ВДВС Шевченківського МУЮ м. Запоріжжя за постановою ВП №35594528 від 07.12.2012 предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 42,53 кв. м, житловою площею 27,28 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Постановою встановлено, що: «ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , укладено Договір кредиту від 14.06.2007 №319-45584-К (т.с. 1 а.с. 16-18). За умовами договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 32 300,00 доларів США, зі сплатою 12,2 % річних з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 13.06.2013.
17.10.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін до Договору кредиту від 14.06.2007 №319-45584-К. У зв`язку із зміною умов кредитування до Договором сторони домовились з 20.01.2008 встановити процентну ставку за користування кредитом на рівні 14% річних, інші умови Договору залишаються незмінними.
14.06.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , укладено іпотечний Договір №319-45584-І (т.с. 1 а.с. 12-14). За умовами договору Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов`язань за Договором кредиту 14.06.2007 №319-45584-К наступне нерухоме майно: двокімнатну квартиру, загальною площею 42,53 кв. м, житловою площею 27,28 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .»…
… «Судом встановлено, що державним виконавцем арешт на майно, до складу якого входить частина спірного нерухомого майна, накладено 07.12.2012, тобто після передачі спірного майна в іпотеку, що порушує право іпотекодержателя на звернення стягнення на передане в іпотеку майно.
Враховуючи наведене, позивач має переважне право на погашення боргу ОСОБА_1 за іпотечним договором від 14.06.2007 №319-45584-І за рахунок заставленого майна, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 42,53 кв. м, житловою площею 27,28 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зважаючи на черговість реєстрації обтяжень, позивач, як обтяжувач з вищим пріоритетом, встановленим Законом України «Про іпотеку», володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна. Разом з тим, у Шевченківського ВДВС ЗМУЮ були відсутні правові підстави для накладення арешту на вищезазначене майно на користь інших кредиторів, що не є заставодержателями.»…
Окрім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2019 № 336/6046/17 (а.с. 22-24) встановлено, що: «14.06.2007 АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач і ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 319-45584-К, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 32300 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,2 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком погашення заборгованості до 13.06.2032.
В цей же день фінансова установа і ОСОБА_4 в забезпечення виконання зобов`язань, що витікають з основного договору, уклали договір поруки, за яким поручитель зобов`язався нести солідарну відповідальність з позичальником за невиконання зобов`язань за договором кредитування.
14.06.2007 року між ОСОБА_1 та АКБСР «Укрсоцбанк» в забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 319-45584-К укладений договір іпотеки № 319-45584-І (т.с. 1 а.с. 12-14), відповідно до якого банку передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 з визначеною сторонами вартістю предмета іпотеки в 34000 доларів США.»…
… «Як випливає із змісту позовної заяви публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» у зв`язку з невиконанням позичальником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 319-45584-К від 14.06.2007 року пред`явлено вимогу № 08.706/96-297/24086 від 08.09.2014 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, який належить ОСОБА_1 , шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається застереження в іпотечному договорі, шляхом продажу іпотеодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі-покупцю на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».
Вказаний позов задоволений постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 08.04.2015 року(а.с. 22 зворот), яка набрала законної сили; предмет іпотеки, а саме: двокімнатна квартира АДРЕСА_1 звільнено з-під арешту.
З наведеного випливає, що іпотекодержателем були вчинені дії в інтересах позасудового врегулювання спору, про що свідчить згадане звернення до суду юридичної особи, в інтересах якої був накладений арешт і яка має пріоритетне порівняно з іншими кредиторами право на отримання задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки.
Звільнення з-під арешту на підставі рішення суду, що набуло сили закону, предмета іпотеки, стало підставою для вчинення договору купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Туріченко О.М. 
Укладення цього договору було можливим лише за умови звільнення іпотечного майна з-під арешту, і той факт, що саме фінансовою установою було ініційовано розв`язання цього спору, а також наведений зміст позовних вимог дають суду всі підстави дійти висновку про те, що продаж житла за договором, сторонами в якому виступили фізичні особи, був здійснений під керуванням представників банку.
Про відсутність до позичальника ОСОБА_1 станом на день продажу предмета іпотеки будь-яких претензій щодо невиконаних ним зобов`язань переконливо свідчить зміст звернення начальника управління примусового стягнення заборгованості Східного комерційного регіону макрорегіону (м. Донецьк) ПАТ «Украсоцбанк» до приватного нотаріуса Туріченко О.М., в якому автор звернення просить нотаріуса зняти відповідні записи про заборону відчуження, які внесені до іпотечного договору № 319-45584-К, з іпотечного майна, яким є квартира АДРЕСА_1 , у зв`язку з погашенням кредитної заборгованості та припиненням договору іпотеки.»…
… «Що стосується дій відповідача в ситуації продажу іпотечного житла він, будучи обтяженим зобов`язаннями, що витікають з кредитного договору, діяв добросовісно, виконуючи розпорядження про необхідність продажу предмету іпотеки і не піддаючи сумніву заяву представників кредитора про припинення зобов`язань зі здійсненням продажу квартири, тому його сподівання на припинення основного зобов`язання у зв`язку з відчуженням предмету іпотеки є обґрунтованими та законними.
Крім того, покладення на відповідача відповідальності в розмірі, що утворює ціну позову, порушило б розумний баланс інтересів сторін. Цей баланс можна вважати оптимальним лише за умови, що обмеження, яке запроваджується, не посягає на саму сутність того чи іншого права та не призводить до втрати його реального змісту.»…
… «Суд вважає, що у разі задоволення позову буде порушено принцип розумного балансу інтересів сторін, оскільки відповідач добросовісно здійснив дії, спрямовані на погашення заборгованості шляхом відчуження належного йому житла на користь невиконаних кредитних зобов`язань.
І хоча при укладенні договору кредитування і іпотеки він був обізнаний про можливість настання таких наслідків, проте, погоджуючись на відчуження житла, він вправі був розраховувати на зарахування отриманих від продажу коштів на погашення зобов`язань, тому покладення на нього тягаря відповідальності за цим позовом було б пов`язано з порушенням його права на ефективний судовий захист.»…
Отже, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2019 № 336/6046/17, яке набрало законної сили 18.06.2019, встановлено факт відсутності боргу за спірним кредитним договором та неправомірність пред`явлення претензій після продажу квартири.
Тому, суд першої інстанції правильно погодився з доводами позивача про те, що на момент посвідчення виконавчого напису у нього не було заборгованості за кредитними договорами № 319-45584-К від 14.06.2007 року та № 319-45584-ВКЛ від 12.08.2008.
Також, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про вчинення оскаржуваного виконавчого напису на підставі нечинної норми закону та у відсутність письмової вимоги.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (із змінами в редакції станом на 26.07.2021 р.), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість (ч. 1). Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 2).
Згідно з ст. 88 Закону України «Про нотаріат» (із змінами в редакції станом на 26.07.2021 р.), нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. (ч. 1). Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. (ч. 2).
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в т.ч. щодо вчинення нотаріусами виконавчих написів, регламентується Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 № 296/5 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 22.02.12 за № 282/20595 (із відповідними змінами).
Відповідно до ч. 1 глави 16 наведеного вище Порядку (із відповідними змінами), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів (п. 1.1). Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України (п. 1.2.). Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача (п. 1.4.).
Пунктом 2.1. зазначеного вище Порядку (із відповідними змінами) передбачено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
Згідно з п. 2.3. вказаного вище Порядку (із відповідними змінами), вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.
Приписами п. 3.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами (із відповідними змінами) визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п. 3.2. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами (із відповідними змінами).
За змістом п. 3.5. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами (із відповідними змінами), при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 06.06.2019 року по справі № 750/1627/18.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»).
Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.
Розглянувши матеріали справи, судом першої інстанції було правильно встановлено, що останні не містять будь-яких доказів на підтвердження того, що виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надіслання кредитором (АТ «Альфа- Банк») повідомлення - письмової вимоги боржнику про усунення порушень за кредитними договорами у відповідності до положень п. 2.3. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами (із відповідними змінами).
Крім цього, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні написів нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредитів та здійснення їх часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованостей перед банком, суми штрафних санкцій, зазначені у написах, є безспірними.
Статтею 76 ЦПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1). За змістом ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1 та 4 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Ухвалою суду першої інстанції від 26.11.2024 приватного нотаріуса Івано-Франківського МНО Личука Т.В. зобов`язано направити на адресу суду належним чином засвідчені копії документів та матеріалів, на підставі яких 02.11.2020 року вчинявся виконавчий напис № 4984 (т.с. 1 а.с. 32-33). Ухвалою суду першої інстанції від 26.02.2025, вдруге до початку розгляду справи по суті, зобов`язано приватного нотаріуса Івано-Франківського МНО Личука Т.В. направити на адресу суду належним чином засвідчені копії документів та матеріалів, на підставі яких 02.11.2020 року вчинявся виконавчий напис № 4984  (т.с. 1 а.с. 90-91). Зазначені ухвали суду першої інстанції не виконані, документи, на підставі яких вчинявся виконавчий напис № 4984, не надано.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що матеріали цієї справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Личука Т.В. виконавчого напису №4984 у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат», на підставі Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 та згідно з положеннями Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 № 296/5 (із відповідними змінами).
Доказів протилежного матеріали цієї справи не містять та приватним нотаріусом суду першої інстанції у цій справі не надано.
Крім того, судом першої інстанції при розгляді справи по суті спору правильно прийнято до уваги, що відповідачем – АТ «СЕНС БАНК» також не надано доказів, в обґрунтування своєї правової позиції, на підтвердження надання приватному нотаріусу Івано-Франківського МНО Личуку Т.В. саме тих документів, що визначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
За таких обставин, враховуючи відсутність в матеріалах цієї справи наведених вище доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимоги позивача про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського МНО Личука Т.В. від 02.11.2020 № 4984 є доведеними та обґрунтованими, у зв`язку з чим, задовольняються судом першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги Банку дублюють доводи його заперечень проти позову позивача у цій справі у суді першої інстанції, яким останній вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд. 
Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію Банку, як відповідача у цій справі, яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.
Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи. Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування відповідача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Банк та його представник не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача у цій справі та, відповідно, у спростування останнього.
Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги Банку, як відповідача. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Доказами, передбаченими ст. ст. 81 ч. 7, 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, які можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України, з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суд першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги Банку, є лише надані Банком на виконання вищезазначеної ухвали апеляційного суду у цій справі докази (т.с. 1 а.с. 245-252), а саме: -  розрахунки заборгованості за кредитним договором № 319-45584-К від 14 червня 2007 року та за кредитним договором № 319- 45584-ВКЛ від 12.05.2008, довідка про погашення заборгованості за кредитним договором № 319-45584-К від 14 червня 2007 року, - виписки по рахунках ОСОБА_1 .
Проте, останніми при вищевикладених правильно встановлених обставинах цієї справи судом першої інстанції, правильні висновки останнього у цій справі не спростовуються.
Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення. Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги Банку не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.
Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України, було вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції. 
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни. 
Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови Банку у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.
Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого (нова назва – Олександрівського) районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2025 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова апеляційним судом складена 19.12.2025 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Онищенко Е.А.	Поляков О.З.