____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/43622/25
Провадження № 2/947/879/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2026 року м. Одеса
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Скриль Ю.А., 
за участю секретаря судових засідань Остапчук О.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» 21.11.2025 звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг від 04.07.2019, яка станом на 05.10.2025 становить 46 869,14 грн, а також судових витрат зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 04.07.2019 ОСОБА_1 , встановивши мобільний додаток «Моnobank» та пройшовши реєстрацію, підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «Моnobank», шляхом застосування цифрового власноручного підпису, в результаті чого отрималав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту. Вказаним відповідачка підтвердила отримання примірника Договору в Мобільному додатку «Моnobank», ознайомлення та згоду з умовами Договору, укладання Договору, та зобов`язалася виконувати умови Договору. На підставі укладеного Договору ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8 200,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 , та відкрито розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 . Клієнт зобов`язується щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в термінах, зазначені в Мобільному додатку. При несплаті мінімального платежу клієнт повинен сплатити штраф за несплату такого щомісячного платежу. Станом на 05.10.2025 у відповідачки прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло 90 днів, у зв`язку з чим на підставі положення п. 4.16 п.4 Розділу ІІ Умов відбулось Істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 07.10.2025 направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідачка не вчинила жодної дії, направленої на погашення заборгованості у зв`язку з чим відповідно до п. 4.18, 4.19 кредит 05.10.2025 став у формі «на вимогу». На залишок простроченої заборгованості банк нарахував неустойку, передбачену Тарифами.
У зв`язку з невиконанням відповідачкою вимог банку щодо погашення заборгованості та нарахованих і несплачених відсотків, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Моnobank» від 04.07.2019 станом на 05.10.2025 у розмірі 46 869,14 грн, з яких: 46 821,42 грн є залишком заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту), 47,72 – залишок за пенею.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Скриль Ю.А.
Ухвалою суду 26.11.2025 справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачці визначено п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Позовну заяву з додатками разом з копією ухвали про відкриття провадження у справі направлено за місцем реєстрації відповідачки. Згідно з інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру від 24.11.2025 № 2040660, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з Довідкою про причину повернення АТ «Укрпошта», рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення повернулись з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним сповіщеням відповідачки про розгляд справи.
Від відповідачки відзив на позовну заяву до суду не надходив, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.
З урахуванням викладеного, зважаючи на завдання цивільного судочинства суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики та сплати процентів.
Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом установлено, що як зазначено в Анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг, відповідачка 04.07.2019 підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «Моnobank», шляхом застосування цифрового підпису, в результаті чого мала отримати кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у гривнях на ім`я ОСОБА_1 .
В анкеті-заяві зазначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг.
Долучений до позовної заяви витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «Моnobank», яким передбачено порядок надання та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом процентів, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначені права та обов`язки сторін договору надання банківських послуг - відповідачем не підписані.
Приєднання до Умов і правил здійснюється фізичними особами шляхом підписання Анкети заяви у паперовому або електронному вигляді, що надається Банком. Своїм підписом на Анкеті заяві Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент її підписання ознайомився з текстом Умов і правил, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту, Тарифами, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб та інших додатків, повністю зрозумів їхній зміст, погоджується з викладеним, розуміє свої права та обов`язки, в т.ч. право відмовитися від отримання рекламних матеріалів засобами дистанційних каналів комунікації.
Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (далі - Договір). Підписавши Анкету-заяву Відповідачка підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови.
На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 8 200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .
Відповідно до Довідки АТ «Універсал банк» про наявність рахунку, відповідачці відкрито рахунок НОМЕР_2 та видано картку НОМЕР_1 . 
З виписки про рух коштів по картці станом на 05.102025 вбачається, що 02.12.2019 року відповідачка погашала кредитну заборгованість та користувалася кредитними коштами, та систематично отримувала та використовувала кредитні кошти, в тому числі для здійснення купівлі товарів, розрахунку за послуги, також відповідачка періодично поповнювала цей рахунок, в тому числі інколи до повного погашення отриманої кредитної суми.
У зв`язку з тим, що Відповідачка лише частково здійснювала операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку виникла заборгованість.
В свою чергу поповнення які проводила Відповідачка свідчать про те, що Відповідачка усвідомлювала, що винна Банку кошти, які використала з кредитного ліміту, а отже повною мірою розіміла наслідки та була ознайомлена з умовами використання наданих їй коштів. Сума регулярного платежу відноситься до тіла кредиту, оскільки банк надав кошти у користування, а клієнт їх виплачує відповідно до договору. Оскільки кошти на погашення цих послуг відповідачка не вносила, заборгованість за тілом кредиту зростала.
Отже, AT "УНІВЕРСАЛ БАНК" свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
ОСОБА_1 не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а таки іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатила щомісячні мінімальні платежі), що має відображення у Розрахунку заборгованості за Договором. 
Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526 ЦК України, Відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений стро відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідачка на підставі п. 5.11. Розділу II Умов зобов`язався щомісяця сплачувати Щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в термін, зазначені в Мобільному додатку. При несплаті Щомісячного мінімального платежу Клієнт повинен сплатити штраф за несплату Щомісячного мінімального платежу згідно з Тарифами.
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кош: позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплата відсотки.
Згідно із частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальни процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процені встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні обліки ставки Національного банку України.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родови ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк т порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини 2 статті 1048 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням ), то в разі прострочення черговорї частини порзикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики , що залишилася та сплати процентів , належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно із частиною 4 статті 16 Закону України "Про споживчий кредит" у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
У Відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення 4.16 п.4 Розділу II Умов, відбулось Істотне порушення Клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 07.10.2025 року направив повідомлення "пуш" про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості.
Проте Відповідачка не вчинила жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим та відповідно до п.4.18, 4.19 кредит став у формі «на вимогу».
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Згідно з пунктом 3 анкети-заяви, відповідачка беззастережно погодилася з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.
Незрозумілість умов договору не звільняє сторону від обов`язку щодо їх виконання. Так як суду не надано доказів, що Клієнт звертався до Кредитора з вимогою надання роз`яснень та незрозумілості умов договору, і протягом певного часу виконував умови такого договору, це свідчить про розуміння умов договору та їх погодження.
Частиною 6 анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 04.07.2019 року ОСОБА_1 просить вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі її електронний /електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкритті або будуть відкритті їй в Банку. Також визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «Універсал банк».
Судом встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором АТ "Універсал Банк" виконало своєчасно і повністю, надававши кредиті ресурси в повному обсязі.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 05.10.2025 відповідачка має заборгованість за кредитним договорм б/н від 04.07.2019 року у розмірі 46 869,14 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 46 821,42 гривні та заборгованість за пенею у розмірі 47,72 гривень. 
Відповідачем доводи позивача не спростовані, відзив на позов не надано, доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем також не надано.
При вирішенні заявлених позовних вимог суд виходить із того, що фактично отримані та використані позичальницею кошти, в добровільному порядку банку не повернуті, а тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Водночас,дослідивши та оцінивши надану позивачем виписку про рух коштів суд встановив, що заборгованості по тілу кредиту позивачем також включені нараховані відсотки за користуванням кредиту поза межами пільгового періоду у сумі 12 629,53 гривні (розрахунок: 1127,76 +642,51+627,64 + 368,32 +903,12 +673,11 + 733,17 + 17;(749,01 + 850,59 + 959,21 + 1104,39 +1175,39 +1328 +1387,31), які були списані банком за рахунок кредитних коштів (овердрафт) відповідачки.
Як вже було зазначено вище, позивач звернувся саме про стягнення заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), повернення якого регулюються нормами ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, при цьому вимоги щодо стягнення процентів, правова природа яких регулюються ст.ст. 1048, 1050 ЦК України, позивачем не заявлена, окремого розрахунку нарахованих та несплачених відповідачем процентів суду не надано. Натомість суму нарахованих відсотків за Договором (12629,53 грн) безпідставно включено до загального розміру заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).
Ураховуючи викладене, оскільки фактично відповідачем використано та неповренуто 34 191,89 грн кредитних коштів, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості саме за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 46 821,42 грн, оскільки за своєю правовою природою овердрафт є процентами за користування кредитними коштами та не можуть зараховуватись до суми основного боргу за кредитом (тілом кредиту).
Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за пенею
У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України).
На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, розпочав діяти воєнний стан. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та дії наразі.
Отже підстав для стягнення пені у розмірі 47,72 грн з відповідачки не має.
Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Положеннями ч. 1ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).
Відповідачка не надала суду доказів, які б спростовували визначений банком розмір заборгованості за кредитом, як і не навела заперечень щодо неотримання та невикористання нею грошових коштів позивача.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договром у розмірі 34 191,89 гривень, яка становить заборгованість по тілу кредиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, ураховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог на 72,95% (34 191,89 х 100 /46 869,14), з відповідачки належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 1767,14 (2422,40 х 72,95%) грн сплаченого судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 18, 76-81, 89, 131, 141, 211, 223, 258, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 509, 510, 511, 525, 526, 536, 651, 1054, 1055 ЦК України, суд
УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за кредитним договором від 04.07.2019 у розмірі у розмірі 34 191 (тридцять чотири тисячі сто дев`яносто одну) гривню 89 копійок, яка є заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту).
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» судовий збір в розмірі 1767 (одну тисячу сімсот шістдесят сім) гривень 14 копійок.
В іншій частині вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК», місцезнаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19; код ЄДРПОУ 21133352.
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення підписане 23.01.2026.

Суддя              Ю. А. Скриль