ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 676/3830/25
Провадження № 22-ц/820/270/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Спірідонової Т. В. (суддя-доповідач), Гринчука Р. С., Костенка А. М.,
секретар судового засідання – Кошельник В.М.
за участю: апелянта – ОСОБА_1 
представників апелянта – адвокатів Шевчук В.В., Алексєєва О.Д.
представника особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною - адвоката Пілінського С.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 676/3830/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Шевчуком Валентином Вікторовичем, на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2025 року, у складі судді Бондар О.О., у справі за заявою ОСОБА_1 , стосовно особи, щодо якої вирішується питання визнання її недієздатною – ОСОБА_2 , заінтересована особа: орган опіки та піклування - виконавчий комітет Жванецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, про визнання особи недієздатною та призначення їй опікуна,

встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог 
У травні 2025 року заявник ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою та просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною та призначити заявника ОСОБА_1 а її опікуном.
В обґрунтування заяви зазначив, що його сестра ОСОБА_2 страждає на психічне захворювання, з приводу чого вона неодноразово зверталася до лікарів за медичною допомогою. Через неотримання підтримуючої терапії періодично стан здоров`я ОСОБА_2 погіршувався, що стало підставою для повторної госпіталізації та лікування. Для отримання регулярного підтримуючого лікування ОСОБА_2 була переведена на постійне лікування до будинку-інтернату психоневрологічного профілю в селі Малівці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. Відповідно до епікризів - виписки з карти стаціонарного хворого встановлено кінцевий клінічний діагноз ОСОБА_2 – параноїдну шизофренію, безперервний перебіг зі стабільним дефектом. Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 23.06.2015 ОСОБА_2 підтверджено ІІ групу інвалідності. 
Крім того вказав, що дочка ОСОБА_2 – ОСОБА_3 відмовляється бути опікуном з фізичних і фінансових причин, що підтверджується заявою від 25.05.2024.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_1  задоволено частково. Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною. Встановлено строк дії рішення суду до 30.10.2027 в частині визнання недієздатною ОСОБА_2 . Відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном над ОСОБА_2 . До призначення опікуна над недієздатною ОСОБА_2 , недієздатну ОСОБА_2 передано під опіку органу опіки та піклування – виконавчому комітету Жванецької сільської ради.
Задовольняючи частково вимоги заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними, а тому є підстави для визнання її недієздатною. Можливість виконання обов`язків опікуна ОСОБА_2 саме заявником, не доведена, призначення його опікуном не буде відповідати інтересам недієздатної особи, тому відсутні підстави для задоволення заяви про призначення заявника опікуном. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким призначити  ОСОБА_1 опікуном над його сестрою ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. 

Узагальнення доводів апеляційної скарги
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції безпідставно не враховано висновок виконавчого комітету Жванецької сільської ради, який зазначив про відсутність інших, крім ОСОБА_1 , кандидатів, на кого може бути покладено обов`язок здійснення опіки над недієздатною особою ОСОБА_4 . Апелянт зазначає, що згідно акту про фактичне місце проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживають спільно по АДРЕСА_1 . Дочка ОСОБА_2 – ОСОБА_3 , згідно з нотаріальною заявою, не має можливості здійснювати догляд та опіку над матір`ю та не заперечує проти здійснення догляду рідним братом матері ОСОБА_1 , який хоче і може здійснювати догляд за ОСОБА_2 . Судом першої інстанції не були взяті до уваги долучені матеріали щодо стану здоров`я ОСОБА_1 , про те що він не перебуває на обліку в психіатра чи нарколога, дані про обстеження умов проживання і майновий стан. Також апелянт вказує, що судом першої інстанції не враховано відомості надані виконавчим комітетом Жванецької сільської ради щодо призначення опікуном на недієздатною особою ОСОБА_1 .

Процесуальні дії апеляційного суду
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 08 грудня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 19 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження. 
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 22 грудня 2025 року призначено справу до розгляду. 

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Апелянт ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що він свою сестру ОСОБА_2 не дуже часто відвідує в психоневрологічному інтернаті, в якому вона перебуває, останній раз відвідував її влітку 2025 року, однак в разі потреби відправляє на її ім`я посилки в інтернат. Наразі він офіційно працює, позмінно, в три зміни, тому в разі призначення його опікуном сестри він буде вирішувати питання щодо доглядальниці для ОСОБА_2 . Крім того, вказав, що ОСОБА_2 на праві власності належить квартира, яка знаходиться в одному будинку, в якому проживає апелянт, тому визнавши її недієздатною необхідно буде вживати заходів щодо управління майном недієздатної. Дочка ОСОБА_2 – ОСОБА_3 проживає в іншому місті, офіційно відмовилася і не бажає здійснювати догляд за своєю матір`ю, яка внаслідок психіатричного захворювання потребує постійного догляду. Дочка не заперечує проти здійснення догляду за ОСОБА_2 рідним братом мами - ОСОБА_1 . 
Представники апелянта ОСОБА_1 - адвокати Шевчук В.В., Алексєєв О.Д. в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги, з підстав, наведених в апеляційній скарзі. Вважають, що слід призначити ОСОБА_1 опікуном недієздатної ОСОБА_2 . Зазначили, що ОСОБА_1 звертався з аналогічною заявою до суду у 2024 року, яка ухвалою суду була залишена без розгляду. 
Представник особи,щодо якої розглядається справа щодо визнання її недієздатною - ОСОБА_2 - адвокат Пілінський С.І. в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. Пояснив, що  ОСОБА_2 понад десять років проживає в Мілівецькому психоневрологічному інтернаті, в якому знаходиться на повному державному забезпеченні та отримує всю необхідну для неї допомогу та медичне лікування. За цей час ОСОБА_5 не виявляв бажання встановити опікунство та дбати про сестру. Стан її здоров`я вимагає постійного медичного нагляду, тому в разі задоволення вимог ОСОБА_5 та призначивши його опікуном ОСОБА_2 це не буде відповідати інтересам недієздатної.
Представник органу опіки та піклування виконавчий комітет Жванецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької областіповідомлений про дату, час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 

Мотивувальна частина
Встановлені фактичні обставини справи 
Встановлено, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 609 від 14 серпня 2025 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на хронічно протікаючи психічне захворювання – параноїдну шизофренію, безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом. ОСОБА_2  не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними.
Згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, серія АВ №0567058 від 23.06.2015 ОСОБА_2 повторно встановлено інвалідність другої групи загального захворювання.
В нотаріально посвідченій заяві від 24.09.2024 ОСОБА_3 зазначила, що вона в силу фізіологічних, психологічних, матеріальних, побутових причин відмовляється і не буде здійснювати догляд за своєю матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка внаслідок психіатричного захворювання не усвідомлює значення своїх дій та потребує догляду. Не заперечує проти здійснення догляду рідним братом матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який хоче і може здійснювати догляд за ОСОБА_2 . Інших працездатних осіб, які згідно ст.51 Конституції України зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних родичів немає. 
Відповідно до інформації Комунального психіатричного закладу «Мілівецький психоневрологічний інтернат» № 56 від 26.03.2025 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на повному державному забезпеченні в Мілівецькому психоневрологічному інтернаті з 14 грудня 2014 по даний час. Адміністрацією КПЗ «Мілівецький психоневрологічному інтернат» опіка над ОСОБА_2 не встановлювалася та не зверталися до компетентних органів з метою встановлення опіки над ОСОБА_2 .
Згідно з витягом з реєстру територіальної громади від 25.02.2025, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до акту про фактичне місце проживання, виданого Управляючою муніципальною компанією «Південно-західна» від 28.05.2025 вказано, що ОСОБА_2 дійсно проживає за адресою АДРЕСА_1 , але не зареєстрована. 
Згідно із висновком про стан здоров`я громадянина ОСОБА_1 , який бажає встановити опіку (піклування) слідує, що ОСОБА_1 не перебуває на обліку в дерматовенеролога, психіатра, фтизіатра, нарколога.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додаткового поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Встановивши, що ОСОБА_2 страждає стійким хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії, безперервного типу перебігу, зі стабільним дефектом; вона не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними, у зв`язку з чим вона потребує постійного стороннього догляду та нагляду, суд дійшов правильного висновку про визнання її недієздатною.
Відмовляючи в задоволенні заяви в частині встановлення опіки та призначення опікуна, суд першої інстанції, виходив з того, що заявник ОСОБА_1 , який є братом ОСОБА_2 , не довів, що він має можливість виконувати обов`язки опікуна та, що визнання ОСОБА_1 опікуном недієздатної відповідатиме якнайкращим інтересам останньої. 
Колегія судів погоджується із зазначеним висновком з огляду на таке.
Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України (стаття 39 ЦК України).
Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 40 ЦК України).
Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння; недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод (абзац третій підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року №2-рп/2016).
Статтею 64 ЦК України передбачено, що опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.
Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України і Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року №34/166/131/88 затверджено Правила опіки та піклування, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року за №387/3680 (далі – Правила).
Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Правил опіка (піклування) є особливою формою державної турботи, зокрема, про повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.
Опіка (піклування) встановлюється для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки.
Згідно з пунктами 2.1, 2.4 Правил опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань.
Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника).
Відповідно до пункту 3.1. Правил при призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб.
Отже, опікуном може бути призначено не лише родича, а й осіб, які є близькими підопічному (постанова Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі №336/5652/18).
Також пунктом 3.3 Правил визначено перелік документів, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна, а саме: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, – рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органу опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі.
Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2020 року у справі №336/5652/18 зазначив, що відповідно до частини 1 статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Згідно з частиною 1 статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна (постанова Верховного Суду від 24 липня 2024 року у справі №727/597/24.
Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Такий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року в справі №736/1508/17, від 28 лютого 2024 року в справі №372/3474/21.
Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинно відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанови Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20, від 08 січня 2024 року у справі №753/1905/22).
При призначенні опікуна важливі та обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 № 34/166/131/88.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 8 Конвенції, національні органи влади повинні віднайти справедливий баланс між інтересами особи з психічними розладами та іншими відповідними законними інтересами.
При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб.
Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинно відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20).
Схожий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17, від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22.
Наведені обставини врахував суд першої інстанції при ухваленні судового рішення та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про призначення заявника опікуном.
З 2014 року  ОСОБА_2 перебуває на повному державному утриманні та проживає в спеціалізованому психоневрологічному інтернаті, де їй забезпечується цілодобовий догляд, лікування та нагляд відповідно до стану здоров`я.
Разом з тим, судом встановлено, що заявник проживає окремо від  ОСОБА_2 , веде самостійне господарство, працює позмінно у три зміни, що об`єктивно обмежує можливість здійснення ним постійного та безперервного догляду за недієздатною особою. 
З матеріалів справи вбачається, що заявник не надав жодних документальних підтверджень регулярного відвідування недієздатної в інтернаті. З його пояснень вбачається, що останній раз він відвідував  ОСОБА_2 влітку 2025 року, а інша допомога обмежується періодичною передачею посилок.
З урахуванням тривалого перебування  ОСОБА_2 у спеціалізованому закладі, відсутності доказів фактичної участі заявника в її житті, характеру його трудової зайнятості, а також відсутності підтвердження можливості забезпечення постійного догляду, колегія судів вважає, що призначення заявника опікуном не відповідатиме інтересам недієздатної особи. Крім того, заявник не пояснив чи має намір забрати  ОСОБА_2 з інтернату; яким чином буде забезпечено медичний догляд; хто здійснюватиме догляд під час його роботи. Відсутність таких пояснень та доказів на їх підтвердження унеможливлює оцінку реальної здатності заявника виконувати обов`язки опікуна.
Разом з тим, судом встановлено, що наданий органом опіки та піклування висновок носить формальний характер та не ґрунтується на всебічній перевірці обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про призначення опікуна. Зокрема, органом опіки та піклування не було перевірено майновий стан заявника та фактичну можливість заявника здійснювати повноваження опікуна з урахуванням його режиму роботи у три зміни, умов проживання, а також реального обсягу догляду, якого вона потребує з огляду на стан здоров`я. 
Колегія суддів критично оцінює акт про фактичне проживання, без реєстрації, ОСОБА_2 з заявником, оскільки вона з 2014 року перебуває в Мілівецькому психоневрологічному закладі. Також, у висновку про стан здоров`я ОСОБА_1 , який бажає встановити опіку, складеного 30.05.2024, не викладеного висновок про його можливість за станом здоров`я здійснювати обов`язки опікуна. 
Враховуючи відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження можливості саме заявником здійснювати повноваження опікуна, суд першої інстанції правильно оцінив вищевказані обставини таобґрунтовано відмовив у призначенні його опікуном над ОСОБА_2 .
З огляду на викладене рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Висновки суду апеляційної інстанції 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов’язуєсуди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Шевчуком Валентином Вікторовичем, залишити без задоволення.
Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2025 рокузалишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 02 лютого 2026 року.

Судді: Т. В. Спірідонова
Р. С. Гринчук
А. М. Костенко