ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"21" січня 2026 р. Cправа № 902/1374/25  
Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Андрущенко Г.В.,
За участю представників сторін
позивача Кабанець К.С. (поза межами суду)
відповідач 1 - не з`явився,
відповідач 2 - Нейрановський А.О. (поза межами приміщення суду),
треті особи - не з`явились
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯСМА" (вул. Касіяна Василя, буд. 10-Б, м. Київ, 03191)
до: Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕРЕГ-ТЕКС" (вул. Армійська, буд. 18 А, офіс 110, м. Одеса, Одеська обл., 65063)
до: Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЛІЗИНГ-СЕРВІС" (вул. Набережно-Лугова, буд. 8, м. Київ, 04071)
третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Хмельницьке міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області), (вул. Володимирська, 91 м. Хмельницький, 29017, код ЄДРПОУ 45798761)
третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" (вул. Січових Стрільців, буд. 17, м. Київ, 04053)
про: звільнення з-під арешту майна  
ВСТАНОВИВ: 
Господарським судом Вінницької області здійснюється провадження у справі №902/1374/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯСМА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕРЕГ-ТЕКС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЛІЗИНГ-СЕРВІС" за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області) та Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" про звільнення з-під арешту майна.
Ухвалою суду від 08.10.2025 відкрито провадження у справі №902/1374/25 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10.11.2025.
13.10.2025 на адресу суду надійшла заява представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯСМА" (б/н від 13.10.2025) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду 14.10.2025 забезпечено участь представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯСМА" адвоката Кабанець К.С. поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в підсистемі "ЄСІТС".
23.10.2025 до суду від представника відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву (вих.№.2310 від 23.10.2025).
28.10.2025 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (б/н від 28.10.2025).
За наслідками судового засідання, 10.11.2025, судом постановлено ухвалу про залучення до участі у справі №902/1374/25 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) (Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області) та Публічне Акціонерне товариство "Фідобанк". Вказаною ухвалою підготовче засідання у справі відкладено на 01.12.2025.
10.11.2025 на адресу суду надійшла заява представника відповідача 2 (б/н від 10.11.2025) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
11.11.2025 на адресу суду надійшла заява представника позивача (б/н від 10.11.2025) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалами суду від 13.11.2025 забезпечено участь представника Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЛІЗИНГ-СЕРВІС" адвоката Нейрановського А.М. та представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯСМА" адвоката Кабанець К.С. поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в підсистемі "ЄСІТС".
25.11.2025 на адресу суду надійшла заява представника третьої особи (ПАТ "Фідобанк") (б/н від 24.11.2025) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
25.11.25 до суду від Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов лист (№5569/11.4-25 від 24.11.2025), яким повідомлено, що Київське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України направляє за належністю копію ухвали Господарського суду Вінницької області від 10.11.2025 про відкладення розгляду справи №902/1374/25 як таку, що не відноситься до його компетенції.
25.11.2025 до суду від третьої особи надійшла заява (б/н від 25.11.2025) про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – ТОВ «КРЕДІТ ІНВЕСТМЕНТ ГРУП».
Ухвалою суду від 26.11.2025 забезпечено участь представника Публічного Акціонерного товариства "Фідобанк" адвоката Бондаренко М.Г. поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в підсистемі "ЄСІТС".
01.12.2025 до суду від представника позивача надійшла заява (б/н від 01.12.2025) про залучення до участі у справі Хмельницьке міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області), позивач просив виключити зі справи Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ).
01.12.2025, судом постановлено ухвалу (занесену до протоколу судового засідання) про відхилення клопотання про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕДІТ ІНВЕСТМЕНТ ГРУП".
За наслідками судового засідання, 01.12.2025, судом постановлено ухвалу про залучення до участі у справі №902/1374/25 в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Хмельницьке міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області) та виключення зі справи №902/1374/25 Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) (Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області). Вказаною ухвалою підготовче засідання у справі відкладено на 22.12.2025.
12.12.2025 до суду від третьої особи1 надійшли пояснення (№18108/2.1-28/2 від 11.12.2025).
18.12.2025 до суду від третьої особи2 надійшла заява (б/н від 18.12.2025) про проведення засідання, 22.12.2025, без участі його представника.
За наслідками слухання справи, 22.12.2025, судом постановлено ухвалу протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 21.01.2026.
На визначену судом дату, 21.01.2026, з`явились представник позивача та представник відповідача 2. Представники відповідача 1 та третьої особи (Хмельницьке міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області) правом участі в судовому засіданні не скористалися.
Третя особа2 правом участі в судовому засіданні не скористалась, водночас в заяві б/н від 20.01.2026 просила розгляд справи здійснювати без участі її представника.
Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав.
За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.
Оскільки відповідач 1 не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.
Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.
Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні.
У судовому засіданні 21.01.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України. 
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на укладення 18.09.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЯСМА" (Покупець) договору купівлі-продажу 1/2 нерухомого майна в порядку ст.38 Закону України "Про іпотеку".
Відповідно до п.1 Договору, Продавець, діючи відповідно до ст.38 Закону України "Про іпотеку", розуміючи значення своїх дій, без будь-якого примушення, як фізичного так і морального, продав, а Покупець купив 1/2 частку виробничо-технологічного майновоого комплексу КП "Могилів-Подільська фабрика нетканих матеріалів", розташованого на земельній ділянці площею 2,3862 га, за адресою: Україна, Вінницька область, місто Могилів-Подільський, вулиця Римара Ігоря та Ковриги Сергія (попередня назва - вулиця Карбишева), будинок номер 37 (тридцять сім), надалі - "Нерухоме майно".
Зазначене нерухоме майно належить Товариству з обмеженою відповідальністю "БЕРЕГ-ТЕКС" на підставі договору купівлі-продажу, укладеного і зареєстрованого 08.12.2003 зо №1003/158 Товарною біржею "Центр нерухомості".
Право на продаж 1/2 частки Нерухомого майна будь-якій особі належить Продавцю, як Іпотекодержателю на підставі:
- договору іпотеки №59 від 30.01.2004 укладеного між Комерційним банком Товариством з обмеженою відповідальністю "МІСТО БАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕРЕГ-ТЕКС";
- договору №GL15N624963-2 про відступлення права вимоги від 06.11.2023 укладеного між Публічним акціонерним товариством "МІСТО БАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС".
Відповідно до п.2 Договору, Продавець стверджує, що у відповідності до чинного законодавства України до укладення цього договору письмово повідомив Іпотекодавця про намір Іпотекодержателя укласти договір купівлі-продажу предмету іпотеку.
Позивач зазначає, що стало відомо про арешт накладений на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав, номер запису про обтяження: 6673154, на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.08.2014, виконавче провадження №43945357, де боржником є Товариство з обмеженою відповідальністю "БЕРЕГ-ТЕКС", а стягувачем - Публічне акціонерне товариство - "ЕРСТЕ БАНК".
Позивач вважає, що спірний арешт зареєстрований 14.08.2014 у Державному реєстрі обтяжень пізніше дати реєстрації Договору іпотеки, зареєстрованого в Державному реєстрі іпотек 09.06.2004, на підставі якої ТОВ "ЯСМА" набув у власність нерухоме майно. 
У зв`язку із цим арешт перешкоджає набуттю ТОВ "ЯСМА" у власність нерухоме майно та підлягає зняттю.
Разом з тим, Позивач не є боржником у виконавчому провадженні №43945357 та жодним чином не пов`язаний із боржником і його борговими зобов`язаннями, саме тому вважає за належне звільнити васне нерухоме майно з-під арешту, таким чином усунути перешкоди у своєму праві розпоряджатися майном на власний розсуд.
У відзиві на позовну заяву відповідач 2 (Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЛІЗИНГ-СЕРВІС") зазначає, що 19.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ІНВЕСТМЕНТ ГРУП" та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРЛІЗИНГ-СЕРВІС" укладено Договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №011-05/1174 від 14.08.2009 та Договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №012-05/808 від 10.08.2007.
Відповідно до п.1.1 Договорів про відступлення права вимоги 1, 2 Первісний кредитор передає, а Новий кредитор набуває права вимоги та інші права, що належать Первісному кредитору на момент переходу права вимоги на підставі кредитного договору (кредитна лінія) №012-05/808 від 10.08.2007 року та за кредитним договором (відновлювальна кредитна лінія) №011-05/1174 від 14.08.2009, з урахуванням всіх змін, додаткових угод та доповнень до нього, кладеного між ВАТ "Ерсте Банк" та виробничо-комерційною фірмою Товариством з обмеженою відповідальністю "Беріг".
Таким чином, ТОВ "УКРЛІЗИНГ-СЕРВІС" набуло всіх прав кредитора, зокрема, по відношенню до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕРЕГ-ТЕКС".
ТОВ "УКРЛІЗИНГ-СЕРВІС" не порушуває будь-які права та законні інтереси ТОВ "ЯСМА" щодо мирного володіння, користування та розпоряджання буд-яким своїм майном, а тому заперечує проти визначення його процесуального статусу відповідача у справі № 902/1374/25, а обґрунтування позивачем участі у справі ТОВ "УКРЛІЗИНГ-СЕРВІС" як відповідача вважає сумнівним та нормативно не обґрунтованим.
У відповіді на відзив позивач підтримує свої позовні вимоги та зазначає, що ТОВ "УКРЛІЗИНГ-СЕРВІМ" підтверджено набуття всіх прав кредитора до ТОВ "БЕРГ-ТЕКС".
З огляду на процесуальні позиції сторін та встановлені обставини справи, суд враховує наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.
У відповідності до ст. 1 протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, загальними принципами міжнародного права.
Згідно з ч. 2 ст. 41, ст.13 Конституції України, право власності набувається в порядку, визначеному законом. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.
Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої пятої статті 13 цього Кодексу.
Статтями 316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.
У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.
5. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Отже виходячи із змісту зазначеної норми власник або особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту, а умовою задоволення матеріально-правових вимог позивача має бути встановлення факту наявності у позивача права власності на спірне майно та безпідставність накладення на нього арешту. До предмета доказування у таких справах відноситься дослідження питання права власності позивача на спірне майно.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Згідно зі ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій етап і 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.
Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Зі змісту зазначеного положення закону вбачається, що накладати арешт на майно в процедурі виконавчого провадження надається право лише у випадку, коли таке майно належить на праві власності саме боржнику.
Статтями 546 та 575 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Окремим видом застави є іпотека.
Іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку" (абз. 3 ст. 1 Закону України "Про іпотеку").
Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України "Про іпотеку").
Обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно (частина перша статті 4 Закону України "Про іпотеку" у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки).
Відповідно до ч. 6, 7 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його дії виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки). Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації.
Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Відповідно до ст. 36 ЗУ "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі Договору.
Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку"; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 ЗУ "Про іпотеку".
У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ст.38 Закону України «Про іпотеку» позивач згідно договору договору купівлі-продажу 1/2 нерухомого майна від 18.09.2025 набув у власність нерухоме майно.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (№ 1952-1) однією з підстав для відмови у державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.
Оскільки виникнення права власності на майно водночас передбачає припинення цього права у іншого суб`єкта, підстави виникнення права власності на спірне майно розглядаються водночас і як підстави його припинення.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
В спірних правовідносинах позивач позбавлений можливості користуватися та розпоряджатися власним майном, зокрема зареєструвати за собою нерухоме майном установленому порядку, у зв`язку з винесенням державним виконавцем постанови про накладення арешту на нерухоме майно - Виробничо-технологічний майновий комплекс КП "Могилів-Подільська фабрика нетканих матеріалів" за адресою: Вінницька область, м. Могилів-Подільський вул. (Карбишева) Римаря Ігоря та Ковриги Сергія, 37.
За таких обставин, з метою захисту прав законного власника (позивача) арешт з нерухоме майно - Виробничо-технологічного майнового комплексу КП "Могилів-Подільська фабрика нетканих матеріалів" підлягає зняттю.
З урахуванням чого, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯСМА" в частині заявлених вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕРЕГ-ТЕКС" задовольнити повністю.
При цьому, суд відмовляє в позовних вимогах до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЛІЗИНГ-СЕРВІС".
Частиною 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ти обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача 1 в сумі 2422,40 грн (з урахуванням пониженої ставки судового збору).
Керуючись ст. ст. 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, 
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯСМА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕРЕГ-ТЕКС" задовольнити повністю.
Звільнити з під арешту (зняти арешт), номер запису про обтяження 6673154 (спеціальний розділ), що накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його вічудження від 12.08.2014 року, виконавче провадження № 43945357, нерухоме майно - Виробничо-технологічний майновий комплекс КП "Могилів-Подільська фабрика нетканих матеріалів" за адресою: Вінницька область, м. Могилів-Подільський вул. (Карбишева) Римаря Ігоря та Ковриги Сергія, 37.
В позові Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯСМА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЛІЗИНГ-СЕРВІС" відмовити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕРЕГ-ТЕКС" (вул. Армійська, буд. 18 А, офіс 110, м. Одеса, Одеська обл., 65063, код - 26302709) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯСМА" (вул. Касіяна Василя, буд. 10-Б, м. Київ, 03191, код - 45589444) 2422,40 витрат на сплату судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.
Примірник повного судового рішення надіслати на відомі суду електронні адреси сторін.
Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).
Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256, 257 ГПК України.
Повне рішення складено 02 лютого 2026 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:
1 - до справи