Справа № 569/23894/25

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
14 січня 2026 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Головчак М.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Дупака В.Г., потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , за ст. 173 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №600478 від 24.10.2025, ОСОБА_1 24.10.2025, близько 17:30 год., в м. Рівне, вул.. Князя Володимира, 72Б, вчинив дрібне хуліганство, а саме нецензурно лаявся, образливо чіплявся, шарпав за одяг (застосував фізичне насильство, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, ображав) до ОСОБА_2 , чим вчинив дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. 
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 173 КУпАП. 
ОСОБА_1 під час розгляду справи вину у вчиненні адміністративного правопорушення за вищевказаних обставин не визнав, дав показання, що 24.10.2025, він приїхав транспортним засобом на територію автобази що в м. Рівне, вул.. Князя Володимира, 72Б. Разом з ним був ОСОБА_3 . До них підійшов ОСОБА_2 почав розмахувати руками, кричати що його автомобіль заважає руху транспортних засобів. ОСОБА_2 намагався зламати вікно в автомобіля, почав смикати ручку, при відкритті дверей отримав удар в обличчя. Вказав, що ОСОБА_2 наніс тілесні ушкодження, зламав ніс, з даного приводу здійснюється кримінальне провадження за фактом спричинення тілесних ушкоджень.
Потерпілий ОСОБА_2 під час розгляду справи вказав, що він є керівником підприємства, на території якого ОСОБА_1 орендує територію, та який оплату за оренду не вносить, та допустив заборгованість в сумі 90000 грн. ОСОБА_1 заїхав вантажним транспортним засобом, який поставив так, що заважав проїхати іншим транспортним засобам. Підійшовши до нього, попросив переставити автомобіль, проте останній відповів в грубій формі, стався конфлікт. 
Свідок ОСОБА_3 дав показання, що був свідком того, що до них з ОСОБА_1 з яким перебували в автомобілі підійшов ОСОБА_2 почав кричати, що їх транспортний засіб заважає руху іншим транспортним засобами, він кричав, нецензурно лаявся. ОСОБА_1 відкрив вікно, ОСОБА_2 намагався відчинити дверцята, смикав за ручку дверцят та вирвав її, силою витягнув ОСОБА_1 з автомобіля, почалась бійка, ОСОБА_2 порвав ОСОБА_1 кофту та жилетку, розбив йому губу та ніс.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого та свідка, приходжу до наступного висновку. 
Орган національної поліції порушив щодо ОСОБА_1 адміністративне провадження за ст. 173 КУпАП, про що складено протокол про адміністративне правопорушення. 
Стаття 173 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».
У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30.09.2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 278 КУпАП, орган та (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, що б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви суду.
Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04), "Карелін проти Росії" (заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. 
Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 22.12.2006 «Про судову практику у справах про хуліганство» - суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК ( 2341-14 ), що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. У п. 5 зазначено, що за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи,підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла. Хуліганством, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані, та ін.
Фактичні обставини у справі, свідчать про те, що за вказаних у згаданому протоколі про адміністративне правопорушення дати, часу та місця події, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мав місце конфлікт, викликаний неприязними відносинами, внаслідок чого їх дії були спрямовані один проти одного, нанесенням тілесних ушкоджень один одному.
Отже, докази того, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на порушення громадського порядку відсутні, а відтак вказують на відсутність в діях останнього вчинення дрібного хуліганства, що порушувало громадський порядок.
У відповідності до п.1 ст. 247 КУпАП, п ровадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення;
За таких обставин, провадження у справі підлягає закриття на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Головчак М.М.