Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року       м. Рівне

Справа № 559/4699/25
Провадження № 33/4815/1100/25

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І.,
з участю: секретаря судового засідання – Супрунюк К.Р.,
захисника – Деревінського І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Деревінського І.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 17 листопада 2025 року, –

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 17 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано стягнення у виді 17000 (сімнадцяти тисяч) гривень штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
З матеріалів справи вбачається, що 13.10.2025 року о 10 год. 35 хв. по вул. Центральна, 7 в с. Онишківці Дубенського району Рівненської області водій ОСОБА_1 керував т/з Mersedes-Benz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора Alkotest Drager 7510 (0327), що підтверджується тестом №843 від 13.10.2025 року, результат огляду становить 0,69 ‰, чим порушив п.2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП. 
В поданій апеляційній скарзі захисник Деревінський І.М. просить постанову місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити.
Вказує, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано порушення працівників поліції при складанні протоколу, а саме порушення п.3 ст.18 ЗУ «Про національну поліцію», оскільки у відеоматеріалах відсутні будь-які підтвердження того, що поліцейські вказали їх прізвища чи звання, п.2 ст.31 Закону, оскільки ОСОБА_1 не було повідомлено про здійснення відеозйомки, ст.256 КУпАП, оскільки при складанні протоколу не роз`яснено право про можливість скористатися правовою допомогою, а також про можливість повторного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. Зазначає, що після проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 на запитання поліцейського запитав чи можна ще раз пройти, чим, на думку захисника, висловив незгоду із результатами «драгера», однак працівник поліції вказав, що не можна двічі перевіряти, що вказує на відмову особи поліцейськими від «другої спроби». Наголошує про відсутність в матеріалах справи відомостей про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення ПДР України, які слугували б підставою для його зупинки у відповідності до ЗУ «Про Національну поліцію», оскільки транспортний засіб знаходився у нерухомому стані, тобто працівники поліції його не зупиняли.
Заслухавши доводи захисника Деревінського І.М., який, не заперечуючи проти розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 , підтримав вимоги поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та постанову суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Так, приписами частини першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно приписів ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
При прийняті постанови щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції вказані вимоги закону було дотримано.
Висновки суду про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на сукупності зібраних у справі та досліджених в судовому засіданні достатніх та достовірних доказах, яким дана правильна юридична оцінка.
Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння при встановлених судом обставинах підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №481903 (а.с.1), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого результат огляду позитивний – 0, 69 ‰ (а.с.3), результатом тесту №843 від 13.10.2025 року, проведеного за допомогою газоаналізатора «Alkotest Drager 7510», згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння – 0, 69‰ (а.с.4); направленням водія на медичний огляд, згідно з яким ОСОБА_1 не доставлявся до медичного закладу у з зв`язку з його відмовою (а.с.5); відеоматеріалами з нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксована вказана подія, що підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді.
Зазначеним доказам суд першої інстанції надав належну оцінку та правильно визнав винним ОСОБА_1 у порушенні пункту 2.9 а ПДР та вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів зупинки під час керування транспортним засобом є безпідставними, оскільки з відеозаписів, які містяться матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, вказував, що він їде на цьому авто перший раз (час 01:30), та підтвердив, що пив пиво (час 04:00). Крім того, на запитання поліцейського, чи пройде він такий огляд в лікарні ОСОБА_1 відмовився (час 05:37).
Також він підписав протокол про адміністративне правопорушення, будь-яких пояснень з приводу незгоди з його змістом не виказав, сам в протоколі надав пояснення, що «вчора випив пива», будь-які заяви, зауваження чи скарги при оформленні протоколу чи після його оформлення відсутні. Жодних порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, тому відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Так, на переконання апеляційного суду, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Твердження захисника про відсутність підстави зупинки, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про притягнення його до відповідальності за порушення ПДР є необґрунтованими у зв`язку з тим, що під час оформлення протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП працівники поліції вказали ОСОБА_1 , що штраф за непрацюючу фару писати не будуть, оскільки він їхав у світлий день (час 08:28).
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а мають формальний характер та спрямовані на ухилення водія від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.9 а Правил дорожнього руху та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 17 листопада 2025 року є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування та закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, відповідно до вимог апеляційної скарги, відсутні.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 17 листопада 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника – адвоката Деревінського І.М. – без задоволення. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович