РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
09 січня 2026 р.  Справа № 640/18585/20
Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Київська кондитерська фабрика "Рошен" до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування припису в частині,-

ВСТАНОВИВ:
до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшли матеріали адміністративної справи за позовом Приватного акціонерного товариства "Київська кондитерська фабрика "Рошен" до Державної служби геології та надр України, в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати припис Державної служби геології та надр України №207-14/06 від 12.02.2020 в частині вимог про усунення порушення:
- частини 2 статті 18 Кодексу України про надра, абзацу 5 частини 2 статті 16 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", а саме: свердловина №25/818(1) розміщена на земельній ділянці, на яку не оформлено документи, що посвідчують право користування (власності) земельною ділянкою для потреб, пов`язаних з користуванням надрами;
- частини 2 статті 51 Кодексу України про надра, частини 1 статті 66 Водного кодексу України, а саме: не розроблено коригування проекту розробки (технологічна схема) родовища корисних копалин, у зв`язку з ліквідацією свердловини №1874(2) (Акт від 05.04.2019 на проведення санітарно-ліквідаційного тампонажу артезіанської свердловини №1874), який підлягає затвердженню та погодженню в установленому порядку;
- статті 24 Кодексу України про надра, пункту 10 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №615 від 30.05.2011, частини 2 статті 93 Водного кодексу України, а саме: не виконано пункт 3 спеціального дозволу на користування надрами від 01.11.2016 №6152, а саме зони і пояси санітарної охорони водозаборів не встановлено місцевою радою на їх території за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища;
- підпунктів 2, 3 пункту 17 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №615 від 30.05.2011, пункту 2 частини 2 статті 24, підпунктів 1, 6 частини 1 статті 53 Кодексу України про надра, а саме: не внесено зміни до спеціального дозволу на користування надрами від 01.11.2016 №6152, у зв`язку з виключенням з ділянки Київського родовища артезіанської свердловини.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.09.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.09.2020 року відмовлено Приватному акціонерному товариству "Київська кондитерська фабрика "Рошен" у задоволенні клопотання про забезпечення адміністративного позову.
29.10.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки Державна служба геології та надр України діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, з метою не допущення протиправних дій у сфері надрокористування, в інтересах права власності Українського народу.
04.11.2020 року представником позивача подано відповідь на відзив, у якому останній вважає доводи відповідача необґрунтованими, а адміністративний позов таким, що підлягає задоволенню.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2020 року ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 вересня 2020 року скасовано та прийнято нову, якою задоволено заяву про забезпечення позову. Зупинено дію пункту 5 припису Державної служби геології та надр України № 207-14/06 від 12.02.2020 до прийняття рішення по справі.
На підставі пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2825 (в редакції Закону №3863) проведений автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженому наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 року №399.
За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, справа №640/18585/20 передана на розгляд та вирішення Вінницькому окружному адміністративному суду.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену справу було передано на розгляд судді Вінницького окружного адміністративного суду Свентуху В.М.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду адміністративну справу №640/18585/20 прийнято до провадження. Даною ухвалою також:
- запропоновано учасникам справи надати суду письмові пояснення щодо актуальності цього спору та процесуальної позиції по суті заявлених позовних вимог.
- запропоновано учасникам справи надати додаткові пояснення по суті заявлених вимог чи заперечень щодо обставин, які стосуються предмету даного спору та які виникли за період розгляду даної справи;
- зобов`язано учасників справи, у разі зміни фактичних обставин у даній справі, вибуття або заміни сторони у відносинах, щодо яких виник спір, повідомити суду про таке.
Представником відповідача подано заяву у якій вказано, що ПрАТ "Київська кондитерська фабрика "Рошен" не доведено обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому, виходячи з меж заявлених вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов задоволенню не підлягає.
В свою чергу, від позивача надійшли додаткові пояснення в яких зазначено, що обґрунтування позиції відповідача зводиться до цитування норм законодавства та висновків, які раніше були ним викладені в акті та приписі.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.
Відповідно до наказу Міністерства екології та природних ресурсів України №143 від 05.04.2016 року позивачу надано у користування ділянку Київського родовища у м. Києві для видобування питних підземних вод 
01 листопада 2016 року Державною службою геології та надр України видано спеціальний дозвіл на користування надрами №6152 з метою видобування питних підземних вод для господарсько-питних та технологічних потреб (ділянка "Рошен" Київського родовища (свердловини №№25/818(1), 1874(2)).
Крім того, 01 листопада 2016 року між Державною службою геології та надр України та Приватним акціонерним товариством "Київська кондитерська фабрика "Рошен" укладено угоду №6152 про умови користування надрами з метою видобування питних підземних вод ділянки "Рошен" Київського родовища (свердловини №№25/818(1), 1874(2)).
На виконання наказів Державної служби геології та надр України від 26 листопада 2019 року №437 "Про затвердження Річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державною службою геології та надр України на 2020 рік" та від 03 грудня 2019 року № 454 "Про проведення планових заходів державного нагляду (контролю) Державною службою геології та надр України у січні 2020 року" та направлення на проведення перевірки від 16 грудня 2019 року №24830/01/14-19 посадовими особами Центрального міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України у період з 27.01.2020 по 07.02.2020 проведено перевірку дотримання ПрАТ "Київська кондитерська фабрика "Рошен" вимог законодавства у сфері видобування корисних копалин (води, грязі лікувальні), за результатами якої складено акт від 07 лютого 2020 року №06-04/02/2020-07/п(14).
Вказаний акт перевірки містить висновки про такі порушення, допущені позивачем, зокрема:
- частини 2 статті 18 Кодексу України про надра, абзацу 5 частини 2 статті 16 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", а саме: свердловина №25/818(1) розміщена на земельній ділянці, на яку не оформлено документи, що посвідчують право користування (власності) земельною ділянкою для потреб, пов`язаних з користуванням надрами;
- частини 2 статті 51 Кодексу України про надра, частини 1 статті 66 Водного кодексу України, а саме: не розроблено коригування проекту розробки (технологічна схема) родовища корисних копалин, у зв`язку з ліквідацією свердловини №1874(2) (Акт від 05.04.2019 на проведення санітарно-ліквідаційного тампонажу артезіанської свердловини №1874), який підлягає затвердженню та погодженню в установленому порядку;
- статті 24 Кодексу України про надра, пункту 10 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №615 від 30.05.2011, частини 2 статті 93 Водного кодексу України, а саме: не виконано пункт 3 спеціального дозволу на користування надрами від 01.11.2016 №6152, а саме зони і пояси санітарної охорони водозаборів не встановлено місцевою радою на їх території за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища;
- підпунктів 2, 3 пункту 17 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №615 від 30.05.2011, пункту 2 частини 2 статті 24, підпунктів 1, 6 частини 1 статті 53 Кодексу України про надра, а саме: не внесено зміни до спеціального дозволу на користування надрами від 01.11.2016 №6152, у зв`язку з виключенням з ділянки Київського родовища артезіанської свердловини.
На підставі висновків акта перевірки, головним спеціалістом Центрального міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України Горбатюк І.І. винесено припис про усунення виявлених порушень від 12 лютого 2020 року №207-14/06, відповідно до якого ПрАТ "Київська кондитерська фабрика "Рошен" зобов`язано у строк до 12 березня 2020 року усунути виявлені порушення та подати в письмовій формі матеріали, що підтверджують факт усунення цих порушень.
Вважаючи зазначений припис незаконним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.
Відповідно до приписів статті 60 Кодексу України про надра (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного припису) державний контроль і нагляд за веденням робіт по геологічному вивченню надр, їх використанням та охороною спрямовані на забезпечення додержання всіма державними органами, підприємствами, установами, організаціями та громадянами встановленого порядку користування надрами, виконання інших обов`язків щодо охорони надр, встановлених законодавством України.
Згідно із положеннями частини першої статті 61 цього Кодексу, державний контроль за геологічним вивченням надр (державний геологічний контроль) та раціональним і ефективним використанням надр України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.
Відповідно до підпункту 12 пункту 4 Положення про Державну службу геології та надр України, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 №1174 (далі - Положення № 1174) Держгеонадра України, згідно із покладеними на неї завданнями, зокрема, здійснює державний контроль за геологічним вивченням надр та раціональним і ефективним використанням надр України.
Повноваження органу державного геологічного контролю щодо здійснення контролю за геологічним вивченням надр, визначені статтею 62 Кодексу України про надра.
Так, відповідно до пункту 3 частини 3 статті 62 Кодексу України про надра орган державного геологічного контролю має право: давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) про усунення недоліків і порушень під час геологічного вивчення надр.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності визначаються Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" №877-V від 05.04.2007 року (далі - Закон №877-V, в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного припису).
Частиною 8 статті 7 Закону №877-V встановлено, що до розпорядчих документів контролюючого органу, зокрема віднесено припис, який визначається, як обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.
Частина 9 статті 7 наведеного Закону наголошує, що розпорядчі документи щодо усунення порушень вимог законодавства можуть бути оскаржені до відповідного центрального органу виконавчої влади або суду в установленому законом порядку.
Надаючи оцінку дотриманню вимог частини другої статті 18 Кодексу України про надра та абзацу п`ятого частини другої статті 16 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", суд зазначає наступне.
Із змісту спірного припису вбачається, що контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог законодавства у зв`язку з тим, що свердловина № 25/818(1) розміщена на земельній ділянці, щодо якої, на думку відповідача, не оформлено документи, що посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою для потреб, пов`язаних із користуванням надрами.
Разом з тим, за приписами частини другої статті 18 Кодексу України про надра земельні ділянки для користування надрами, крім випадків, передбачених статтею 23 цього Кодексу, надаються користувачам надр після одержання ними спеціальних дозволів на користування надрами чи гірничих відводів.
Абзацом п`ятим частини другої статті 16 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного припису) встановлено, що підприємство питного водопостачання провадить свою діяльність на підставі державного акта на право постійного користування або на право власності на землю.
Судом встановлено, що Приватне акціонерне товариство "Київська кондитерська фабрика "Рошен" має чинний спеціальний дозвіл на користування надрами та є власником земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:82:082:0002 площею 7,2757 га, розташованої за адресою: м. Київ, проспект Науки, 1, на підставі Державного акта на право власності на землю серії ЯЖ №019231 від 21.12.2011.
Отже, позивачем дотримано вимог частини другої статті 18 Кодексу України про надра та абзацу п`ятого частини другої статті 16 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", а висновки відповідача про відсутність у позивача належних прав на земельну ділянку спростовуються матеріалами справи.
Крім того, в оскаржуваному приписі відповідачем зазначено про порушення позивачем вимог частини другої статті 51 Кодексу України про надра та частини першої статті 66 Водного кодексу України, яке, на думку контролюючого органу, полягає у нерозробленні коригування проекту розробки (технологічної схеми) родовища корисних копалин у зв`язку з ліквідацією свердловини №1874(2).
Оцінюючи зазначені доводи, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 51 Кодексу України про надра правила технічної експлуатації, проекти і плани розробки родовищ корисних копалин та переробки мінеральної сировини погоджуються користувачами надр з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, в частині додержання вимог законодавства про надра.
Вказана норма визначає порядок погодження відповідної документації, однак не містить приписів щодо обов`язковості розроблення чи коригування проекту розробки родовища у разі ліквідації окремої свердловини.
Згідно з частиною першою статті 66 Водного кодексу України під час користування водними об`єктами для промислових потреб водокористувачі зобов`язані дотримувати встановлених умов спеціального водокористування, екологічних вимог, а також вживати заходів щодо зменшення витрат води (особливо питної) та припинення скидання забруднених зворотних вод шляхом удосконалення виробничих технологій, схем водопостачання та очищення стічних вод.
Водночас, наведена норма не регулює питання проектування чи коригування технологічних схем розробки родовищ корисних копалин та не встановлює відповідного обов`язку для водокористувачів.
Таким чином, аналіз наведених норм свідчить про відсутність у них вимоги щодо обов`язкового коригування проекту розробки (технологічної схеми) родовища корисних копалин у зв`язку з ліквідацією свердловини.
За таких обставин суд дійшов висновку, що висновки відповідача про порушення позивачем вимог частини другої статті 51 Кодексу України про надра та частини першої статті 66 Водного кодексу України є необґрунтованими.
Щодо доводів відповідача про порушення позивачем вимог частин першої та другої статті 24 Кодексу України про надра, пункту 10 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615 та частини другої статті 93 Водного кодексу України, які, за твердженням відповідача, полягають у невиконанні пункту 3 спеціального дозволу на користування надрами від 01.11.2016 № 6152, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що Приватному акціонерному товариству "Київська кондитерська фабрика "Рошен" надано спеціальний дозвіл на користування надрами № 6152 від 01.11.2016 з метою видобування питних підземних вод для господарсько-питних та технологічних потреб.
Пунктом 3 розділу "Особливі умови" зазначеного дозволу передбачено обов`язок розробити, затвердити в установленому порядку зони санітарної охорони та дотримуватися їх режиму.
Водночас, відповідно до статті 93 Водного кодексу України з метою охорони водних об`єктів у районах забору води для централізованого водопостачання населення, лікувальних і оздоровчих потреб встановлюються зони санітарної охорони, які поділяються на пояси особливого режиму.
Межі зон санітарної охорони водних об`єктів встановлюються місцевими радами на їх території за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища.
Системний аналіз наведеної норми свідчить, що обов`язок щодо встановлення меж зон санітарної охорони покладений на органи місцевого самоврядування, а не на суб`єктів господарювання. Прийняття рішення про встановлення зон санітарної охорони не належить до компетенції користувачів надр та не залежить від їх волевиявлення.
Крім того, як вбачається із змісту статті 93 Водного кодексу України підставою для встановлення зон санітарної охорони є використання водних об`єктів для централізованого водопостачання населення, лікувальних та оздоровчих потреб.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" централізоване питне водопостачання - господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об`єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов`язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води.
За змістом статті 15 цього Закону господарська діяльність у сфері питного водопостачання включає: централізоване питне водопостачання міст, інших населених пунктів; питне водопостачання за допомогою пунктів розливу питної води (в тому числі пересувних); виробництво фасованої питної води; питне водопостачання за допомогою індивідуальних та колективних установок (пристроїв) підготовки питної води.
У змісті позову представником позивача вказано, що ПрАТ "Київська кондитерська фабрика "Рошен" не здійснює господарської діяльності у сфері централізованого питного водопостачання, не експлуатує об`єкти централізованих систем водопостачання, не є підприємством питного водопостачання та не є ліцензіатом у цій сфері. Видобуті підземні води використовуються позивачем виключно для власних господарсько-питних, технологічних та санітарно-гігієнічних потреб.
На території, де розташована свердловина, відсутні водозабори для централізованого водопостачання населення, а вода зі свердловини не передбачена для використання з такою метою.
Доказів протилежного відповідачем суду не надано, а матеріали справи таких доказів не містять.
Зазначені обставини також підтверджуються постановою Державної служби геології та надр України від 04.03.2020 № 17 "Про закриття справи", якою встановлено, що позивачу наданий спеціальний дозвіл на користування надрами з метою видобування питних підземних вод для господарсько-питних та технологічних потреб.
За таких умов суд дійшов висновку, що вимога щодо встановлення зон санітарної охорони для свердловини, яка використовується виключно для власних потреб підприємства та не пов`язана з централізованим водопостачанням населення, лікувальними чи оздоровчими потребами не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.
Таким чином, висновки відповідача про порушення позивачем вимог частин першої та другої статті 24 Кодексу України про надра, пункту 10 Порядку № 615 та частини другої статті 93 Водного кодексу України є також необґрунтованими.
Стосовно доводів відповідача про порушення позивачем підпунктів 2, 3 пункту 17 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615, пункту 2 частини другої статті 24, підпунктів 1, 6 частини першої статті 53 Кодексу України про надра, які, за твердженням відповідача, полягають у невнесенні змін до спеціального дозволу на користування надрами від 01.11.2016 № 6152, у зв`язку з виключенням з ділянки Київського родовища артезіанської свердловини, суд зазначає наступне.
Відповідно до підпунктів 2, 3 пункту 17 Порядку № 615 (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного припису) внесення змін до дозволу здійснюється на підставі заяви та поданих надрокористувачем (або правонаступником - у випадку, передбаченому підпунктами 8 і 10 цього пункту) документів або інформації Мінекоенерго за результатами оцінки впливу на довкілля у разі: зміни особливих умов та інших відомостей, зазначених у дозволі, в тому числі щодо продовження строку дії дозволу на строк його незаконного (безпідставного) зупинення та/або анулювання відповідно до рішення суду, що набрало законної сили; зменшення площі ділянки надр за ініціативою надрокористувача або відповідних контролюючих органів.
Отже, наведена норма передбачає можливість, а не обов`язок надрокористувача ініціювати внесення змін до спеціального дозволу у визначених законодавством випадках.
При цьому, пунктом 2 частини другої статті 24 та підпунктами 1, 6 частини першої статті 53 Кодексу України про надра на користувачів надр покладено обов`язок забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне та комплексне використання і охорону надр.
Зазначені норми не містять приписів щодо обов`язкового внесення змін до спеціального дозволу у разі ліквідації окремої свердловини.
Таким чином, аналіз наведених норм свідчить про відсутність установленого законом обов`язку користувача надр вносити зміни до спеціального дозволу на користування надрами у зв`язку з ліквідацією свердловини.
Натомість законодавством передбачено лише право надрокористувача ініціювати внесення таких змін у визначених випадках.
За таких обставин суд дійшов висновку, що висновки відповідача про порушення позивачем вимог підпунктів 2, 3 пункту 17 Порядку № 615, пункту 2 частини другої статті 24 та підпунктів 1, 6 частини першої статті 53 Кодексу України про надра є безпідставними.
Отже, суд вважає, що оскаржуваний припис в частині вимог про усунення порушення частини 2 статті 18, частин 1, 2 статті 24, частини 2 статті 51, підпунктів 1, 6 частини 1 статті 53 Кодексу України про надра, абзацу 5 частини 2 статті 16 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", частини 1 статті 66, частини 2 статті 93 Водного кодексу України, пункту 10, підпунктів 2, 3 пункту 17 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №615 від 30.05.2011, є протиправним та підлягає скасуванню.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. 
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відтак, судові витрати понесені позивачем у розмірі 2102 грн. підлягають відшкодуванню пропорційно за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.
На підставі викладеного та керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати припис Державної служби геології та надр України №207-14/06 від 12.02.2020 в частині вимог про усунення порушення:
- частини 2 статті 18 Кодексу України про надра, абзацу 5 частини 2 статті 16 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", а саме: свердловина №25/818(1) розміщена на земельній ділянці, на яку не оформлено документи, що посвідчують право користування (власності) земельною ділянкою для потреб, пов`язаних з користуванням надрами;
- частини 2 статті 51 Кодексу України про надра, частини 1 статті 66 Водного кодексу України, а саме: не розроблено коригування проекту розробки (технологічна схема) родовища корисних копалин, у зв`язку з ліквідацією свердловини №1874(2) (Акт від 05.04.2019 на проведення санітарно-ліквідаційного тампонажу артезіанської свердловини №1874), який підлягає затвердженню та погодженню в установленому порядку;
- частин 1, 2 статті 24 Кодексу України про надра, пункту 10 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №615 від 30.05.2011, частини 2 статті 93 Водного кодексу України, а саме: не виконано пункт 3 спеціального дозволу на користування надрами від 01.11.2016 №6152, а саме зони і пояси санітарної охорони водозаборів не встановлено місцевою радою на їх території за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища;
- підпунктів 2, 3 пункту 17 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №615 від 30.05.2011, пункту 2 частини 2 статті 24, підпунктів 1, 6 частини 1 статті 53 Кодексу України про надра, а саме: не внесено зміни до спеціального дозволу на користування надрами від 01.11.2016 №6152, у зв`язку з виключенням з ділянки Київського родовища артезіанської свердловини.
Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Київська кондитерська фабрика "Рошен" судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2102 грн. (дві тисячі сто дві грн.) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби геології та надр України.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство "Київська кондитерська фабрика "Рошен" (пр-т. Науки, 1, м. Київ, 03039, ЄДРПОУ 00382125);
Відповідач: Державна служба геології та надр України (вул. Антона Цедіка, 16, м. Київ, 03057, ЄДРПОУ 37536031).

Суддя   Свентух Віталій Михайлович