Справа № 199/10010/25
Провадження № 2/0203/2528/2025

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - Іваницької І.В.,
за участю секретаря судового засідання - Кочевської В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулося до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь збитків у сумі 304 522,32 грн та судового збору в сумі 3 654,28 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 
26.05.2020 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Daеwoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Дніпро на вул. Набережна Заводська допустила зіткнення з транспортним засобом «Lexus», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .. Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Постановою суду відповідачку було визнано виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Страхувальник звернувся до позивача із заявою про подію та виплату страхового відшкодування. На підставі вказаної заяви та страхового акту №ARX2571979 від 05.06.2020 здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 402 522,32 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідачки була застрахована за полісом, то керуючись ст. ст. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачу було відшкодовано страхове відшкодування у розмірі 98 000,00 грн. Посилаючись на вказані обставини та положення ст. ст. 993, 1187. 1194 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», позивач просить стягнути з відповідачки 304 522,32 грн, що становить різницю між виплаченим позивачем відшкодуванням згідно договору та сумою, сплаченою ПАТ «СК «УСГ» за відрахуванням франшизи в сумі 2 000,00 грн. .
До Центрального районного суду міста Дніпра на підставі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 25.07.2025 про передачу справи за підсудністю надійшли матеріали цивільної справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2025, цивільну справу розподілено головуючому судді Іваницькій І.В., яка передана канцелярією суду 29.08.2025.
Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 08.09.2025 позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації залишена без руху через недодержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України.
12.09.2025 на виконання вказаної ухвали суду представником позивача Гусєвим П.В. у встановлений законом строк було подано до суду через підсистему «Електронний суд» заяву про усунення недоліків позовної заяви разом із доказами направлення копії позовної заяви з додатками відповідачці.
Ухвалою суду від 25.09.2025 позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, який визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Розгляд справи призначено на 10.10.2025.
10.10.2025, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Іваницької І.В., розгляд справи перенесено на 17.11.2025. 
Представники сторін у судове засідання, призначені на 17.11.2025 та 04.12.2025 не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, зокрема, відповідачка - шляхом надіслання судових повісток на адресу її місця реєстрації ( АДРЕСА_1 ).
З урахуванням викладених вище обставин на підставі ст. ст. 280 ЦПК України розгляд справи проведено в заочному порядку.
Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом встановлено, що постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2020 року у справі № 3/205/2256/20 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн, стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 420,40 грн.
Вказаною вище постановою встановлено, що 26 травня 2020 року о 10 годині 10 хвилин у м. Дніпро, на вул. Набережна Заводська, в районі е/о № 307 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Daеwoo», д.н.з. НОМЕР_1 , при здійсненні повороту ліворуч не врахувала дорожню обстановку та скоїла зіткнення з автомобілем «Lexus», д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями водія ОСОБА_1 було порушено п. 10.4 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП (а.с.20).
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником транспортного засобу «Lexus», д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 (а.с. 18).
На момент дорожньо-транспортної пригоди діяв договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 42964а0д від 25 березня 2020 року, укладений між ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» та власником транспортного засобу «Lexus», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 .
Відповідно до заяви страхувальника від 26 травня 2020 року (а.с.15), договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 42964а0д від 25 березня 2020 року (а.с. 21-27), додаткової угоди № 1 від 18 травня 2020 року до вказаного договору (а.с. 30, 31), акту огляду транспортного засобу від 27 травня 2020 року (а.с. 32-38), звіту № 31-05.20 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженнями транспортному засобу від 23 червня 2020 року (а.с. 39-41), ремонтної калькуляції № 1.003.20.0 від 23 червня 2020 року (а.с. 42-45), рахунку-фактури № СФ-47436 від 02 червня 2020 року (а.с.46-48), розрахунку страхового відшкодування (а.с. 49), позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб «Lexus», д.н.з. НОМЕР_2 , в сумі 402 522,32 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 676024 від 09 червня 2020 року (а.с. 50).
На момент ДТП цивільно - правова відповідальність транспортного засобу відповідача, «Daеwoo», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПАТ «СК «УСГ», серія та номер поліса НОМЕР_4 (а.с.51), та останнім було покрито суму збитків позивача в розмірі 98 000,00 грн (ліміт за шкоду майну - 100 000,00 грн - 2 000,00 грн - франшиза).
Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:
1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;
2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;
3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Відповідно до положень ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Положеннями ст. 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» унормовано, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана , зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Згідно п. 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Відповідно до п. 12.1. ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.
Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Положеннями ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1,ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 у справі №359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України, відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика (постанова ВС від 15.10.2020, справа №755/7666/19).
Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св18), від 13 червня 2019 року у справі №587/1080/16-ц (провадження №61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі №370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).
В зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до останнього (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації.
Відносини ж між відповідачем та його страховиком ПАТ «СК «УСГ» регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
ПАТ «СК «УСГ», як страховик відповідача, виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу, в сумі 98 000,00 грн.
З огляду на це, у межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги до відповідача в сумі 304 522,32 грн (402 522,32 грн - 98 000,00 грн), оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.
Вказане відповідає правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 03.09.2018 року у справі № 464/1937/16-ц (провадження №61-4756св18).
Таким чином, з урахуванням виплаченого позивачу страхового відшкодування ПАТ «СК «УСГ» в сумі 98 000,00 грн та розміру підтвердженого матеріального збитку (402 522,32 грн), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню матеріальні збитки в сумі 304 522,32 грн, що становлять різницю між ними.
З огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654,28 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 10, 11, 12, 13, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (код ЄДРПОУ 20474912, адреса: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8) збитки в сумі 304 522,32 грн (триста чотири тисячі п`ятсот двадцять дві грн 32 коп.), судовий збір у сумі 3 654,28 грн (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири грн 28 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне заочне рішення складено 15.12.2025.

Суддя         І.В. Іваницька