Справа № 727/14921/25 
Провадження № 2-а/727/6/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Гавалешка П.С.
при секретарі Бринзилі Б.В.
розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, 
УСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом, про визнання протиправною і скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.
В позові посилається на те, що 29.08.2025 року, у м. Чернівці, Чернівецької області, начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 7014, за справою про адміністративне правопорушення, якою притягнуто ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.
Відповідно до вказаної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, за те що ОСОБА_1 , будучи військовозобов?язаним, під час дії воєнного стану своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) порушив вимоги пункту 1, 5 ч.1 Додатку 2 Порядку організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, що призвело до порушення ним правил військового обліку, вчиненого в особливий період. Тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене, передбачене ч.3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Притягуючи позивача до адміністративної відповідальності за те, що ОСОБА_1 не став на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 Відповідач не врахував того факту що внаслідок психічного захворювання, позивач є особою з інвалідністю ІІ групи довічно, що підтверджується зокрема копією пенсійного посвідчення, внаслідок чого позивача було виключено з військового обліку вже багато років назад в військоматі за місцем його постійного проживання і відповідно він не є військовозобов?язаним, про що наявна інформація в відповідних державних реєстрах.
Окрім того, притягуючи до адміністративної відповідальності за те, що позивач не став на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 Відповідач зазначив, що будучи військовозобов?язаним, під час дії воєнного стану на підставі рішення військово-лікарської комісії, згідно ст. 18 п.1 пп. 2 та ст. 27 п.9 Закону України «Про військовий обов?язок та військову службу» зарахований в запас по досягненню 25 річного віку та не став на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач при цьому не врахував, що ніякої військово-лікарської комісії, позивач не проходив, про прийняті цією комісією рішення йому нічого не відомо, ніхто його з ними не ознайомлював, і йому не зрозуміло, про які конкретно порушення вищевказаного Закону вказує у своїй постанові № 7014 Відповідач.
Матеріали справи належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення посадова особа органу ТЦК та СП дотрималася вимог ст. 279, 280 КУПАП та при розгляді справи врахувала вимоги щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи не містять.
Крім того, статтею 268 КУПАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, разом з тим зазначені права навіть не були роз?яснені.
Відповідно до ст.271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України, але в даному випадку справа була розглянута, без залучення зазначених осіб, з порушенням зазначених вимог законодавства.
На підставі вищевикладеного просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 7014 від 29.08.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП, а справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 605 (шістсот п?ять) гривень 60 (шістдесят) копійок в рахунок відшкодування судових витрат у вигляді витрат по сплаті судового збору.
Ухвалою суду від 09.12.2025 року провадження по справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи.
Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 
ІНФОРМАЦІЯ_3 не визнає позовних вимог ОСОБА_1 та заперечує проти них з наступних підстав.
Правове регулювання даних правовідносин передбачене Конституцією України, Законами України «Про військовий обов?язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про правовий режим воєнного стану», Законом України «Про основи національного спротиву», Законом України «Про оборону України», Указами Президента України та "Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487.
Так, Указом Президента України «Про введення воєнного стану» від 24.02.2022 № 64/2022, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 год.30 хв. 24.02.2022 р.
Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року № 65/2022 визначено оголосити та провести загальну мобілізацію, в тому числі і на території Чернівецької області, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань. В подальшому, відповідно до Указів Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» строк проведення загальної мобілізації було продовжено строком на 90 діб (станом на момент розгляду справи).
Відповідно до пункту 1 (Додаток 2) «Порядку організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, призовники, військовозобов?язані та резервісти, зокрема, повинні: 1) перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов?язані СБУ – у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов?язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов?язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад; 8) у випадку зміни персональних даних, зазначених у пунктах 7 та 7-1 частини першої статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов?язаних та резервістів", повідомляти про такі зміни в семиденний строк через електронний кабінет призовника, військовозобов?язаного, резервіста або особисто шляхом прибуття до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу (для військовозобов?язаних та резервістів СБУ чи розвідувальних органів - до відповідного органу СБУ чи розвідувального органу України). Такі персональні дані можуть повідомлятися не частіше ніж один раз на сім днів через електронний кабінет призовника, військовозобов?язаного, резервіста; 10) звіряти не рідше одного разу на п?ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів.
Відповідно до пункту 23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 30.12.2022 № 1487, призовники, військовозобов?язані та резервісти повинні особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік.
Вищевказані приписи військовозобов?язаним ОСОБА_1 були проігноровані. Відповідно Витягу з ЄДРПВР ОСОБА_1 перебував на військовому обліку (на момент складання протоколу) у Київському районному у місті Харків ТЦКтаСП з адресою проживання (вказаною самим позивачем при уточненні персональних даних через мобільний додаток Резерв+): АДРЕСА_1 .
20.08.2025 ОСОБА_1 був запрошений посадовими особами національної поліції до Чернівецького ООЦМ (м. Чернівці, вул. Головна, 129) де посадовою особою було складено адміністративний протокол №2670. Під час складання протоколу ОСОБА_1 було роз?яснено зміст ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП з повідомленням часу, дати та адреси розгляду протоколу. Примірник протоколу було вручено під підпис.
На розгляд протоколу ОСОБА_1 не з`явився, не скористувався правом на захист та правову допомогу під час розгляду протоколу. В подальшому не цікавився результатом адміністративного провадження.
Звернувшись до суду, ОСОБА_1 пропустив визначений ч.2 ст.286 КАС України строк.
Практика діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки щодо забезпечення ведення військового обліку військовозобов?язаних показує, що на даний час, існує окрема категорія осіб, які ігнорують обов?язки, покладенні підзаконними актами, вчасно не вчиняють дії та не подають до Р(М)ТЦКтаСП інформацію (документи) для належного ведення військового обліку. Дії таких військовозобов?язаних спрямовані на максимальне ускладнення процесу їхнього виклику до Р(М)ТЦК та СП а також унеможливлення прогнозування людських ресурсів, які підлягають призову на військову службу за мобілізацією на особливий період та їх оповіщення.
Такі дії являють собою істотну суспільну небезпеку, оскільки негативно впливають на обороноздатність держави і спрямовані проти порядку управління в Україні.
З огляду на зазначене вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають. Просять суд у задоволенні вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 про скасування Постанови № 7014 від 29.08.2025 — відмовити за безпідставністю.
Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій також зазначив, що звертає увагу суду на те, що відповідно до Протоколу № 2670 про адміністративне правопорушення від 20 серпня 2025 року складеного відносно ОСОБА_1 , підставою для складання протоколу відносно ОСОБА_1 є зміна місця проживання та не постановка на військовий облік протягом 7 днів, та його дії кваліфіковано, як скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, та повідомлено що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 29.08.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою : АДРЕСА_2 .
В той же час, відповідно до оскаржуваної постанови № 7014 від 29.08.2025 року, начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , дії ОСОБА_1 були кваліфіковані, як вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП, і справа була розглянута не в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_2 , як про це було повідомлено ОСОБА_1 , а в м. Чернівці в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Учасники справи в судове засідання не викликалися.
Згідно з ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання учасників справи, яких належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Дослідивши докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правових відносин.
Судом встановлено, що 29.08.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 полковником ОСОБА_2 винесено постанову №7014 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП стосовно ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваного мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.
В постанові зазначено, що згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення №2670 від 20.08.2025 встановлено, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, під час дії воєнного стану на підставі рішення військово-лікарської комісії, згідно ст..18 п.1 пп.2 та ст.27 п.9 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зарахований в запас по досягненню 25-річного віку, не став на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги пп. 5,7 ч. 3 ст. 1, ч. 8 ст. 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ та вимоги п. 1, 5 ч.1 Додатку 2 Порядку організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, що призвело до порушення ним правил військового обліку, вчиненого в особливий період. Тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно протоколу № 2670 про адміністративне правопорушення 20.08.2025 року о 08 год. 10 хв. ОСОБА_1 доставлений співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_1 до Чернівецького обласного ОЦМ, АДРЕСА_3 , для складання адміністративного протоколу, що узгоджується з вимогами ст. 259 КУпАП, п.16 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560. Підставою для складання протоколу відносно ОСОБА_1 є зміна місця проживання та не постановка на військовий облік протягом 7 днів.
Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу 7 ч.3 ст. 1, абзацу 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» від 25.03.1992р. №2232-ХII та вимоги Додатку 2 до Порядку організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 р. №1487, що призвело до порушення ним правил військового обліку, вчиненого в особливий період. Тобто скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
05.03.2009 року ІНФОРМАЦІЯ_6 взято на облік ОСОБА_1 .
Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із статтею 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вбачається, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Частина третя статті 210 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.
За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався 17.03.2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.
Відповідно до пункту 1 (Додаток 2) «Порядку організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, призовники, військовозобов?язані та резервісти, зокрема, повинні: 1) за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад; 7) особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік; 8) у випадку зміни персональних даних, зазначених у пунктах 7 та 7-1 частини першої статті 7 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів”, повідомляти про такі зміни в семиденний строк через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або особисто шляхом прибуття до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу (для військовозобов`язаних та резервістів СБУ чи розвідувальних органів - до відповідного органу СБУ чи розвідувального органу України). Такі персональні дані можуть повідомлятися не частіше ніж один раз на сім днів через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
З огляду на наявність обставин у справі, є встановленим що начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 було порушено право на захист ОСОБА_1 під час винесення спірної постанови, визначених ст. 268 КУпАП (Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи). 
Даний факт було проігноровано і не спростовано стороною відповідача.
Вказане процедурне порушення, зокрема, як право на юридичну допомогу, є безумовною підставою для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності. Як наслідок, позивач був позбавлений прав, передбачених Конституцією України та ст. 268 КУпАП, зокрема, скористатися професійною правничою допомогою.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За таких обставин, оскільки позивач був позбавлений можливості скористатися правом на захист, що призвело до порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності та забезпечення її прав на об`єктивний та справедливий розгляд справи, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Суд вказує, що відповідно до Протоколу № 2670 про адміністративне правопорушення від 20 серпня 2025 року складеного відносно ОСОБА_1 , підставою для складання протоколу відносно ОСОБА_1 є зміна місця проживання та не постановка на військовий облік протягом 7 днів, та його дії кваліфіковано, як скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, та повідомлено що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 29.08.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою : АДРЕСА_2 .
В той же час, відповідно до оскаржуваної постанови № 7014 від 29.08.2025 року, начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , дії ОСОБА_1 були кваліфіковані, як вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 будучи військовозобов`язаним, під час дії воєнного стану на підставі рішення військово-лікарської комісії зарахований в запас по досягненню 25-річного віку та не став на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 , крім того справа була розглянута не в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_2 , як про це було повідомлено ОСОБА_1 , а в м. Чернівці в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Таким чином, дані невідповідності між протоколом та постановою, тягнуть за собою скасування останньої.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, в тому числі і за ч.3 ст.210 КУпАП передбачає, що про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.
Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
Також відповідачем не доведено про належне повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 29.08.2025 року.
Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно із ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11.10.2016 у справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.
При цьому, сама по собі постанова про адміністративне правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 177/525/17.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення не долучив доказів, що підтверджували б вину позивача у вчиненому ним правопорушенні.
За положеннями частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Тому враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а тому необхідно скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Оскільки позивач при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплатив судовий збір в розмірі 605.60 грн., а відповідач є суб`єктом владних повноважень, то судовий збір в зазначеному розмірі слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. 241, 242, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
 
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 7014 від 29.08.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП. 
Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань  ІНФОРМАЦІЯ_4 судовий збір на користь ОСОБА_1 в розмірі 605 грн. 60 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя П.С. Гавалешко