Справа № 739/2265/25 	Головуючий у 1 інстанції Іващенко І. К. 	
Провадження № 33/4823/29/26 	  	
Категорія - ст. 174 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Салая Г.А.,
за участі захисника Коваленка В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Чернігові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2025 року, 

У С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 174 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн, з конфіскацією зброї. 

Мисливську гладкоствольну рушницю HATSON ESCORT 12 кал. № НОМЕР_1 , видану ОСОБА_1 визначено конфіскувати.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 17.10.2025 року близько 16 години, перебуваючи у населеному пункті у себе в господарстві за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 здійснив стрільбу з вогнепальної зброї: мисливської гладкоствольної рушниці HATSON ESCORT 12 кал. № НОМЕР_1 , а саме здійснив постріл у бік собаки.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі. 

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам та поясненням, які він надав суду. Зазначає, що він визнав фактичні обставини, які сталися. Але не визнав своєї вини, оскільки 17.10.2025 діяв у стані крайньої необхідності. Знаходячись на власному подвір`ї зазнав нападу трьох дорослих собак (одна породи «Вівчарка», інших двох не знає), які належать його сусіду ОСОБА_2 . Собаки перегородили йому дорогу, в цей час сусід спостерігав та не реагував на це. В наслідок чого, при першій можливості коли йому вдалося пробратися до будинку, він узяв із сейфу належну йому мисливську рушницю, та вийшовши, побачив, що одна собака забігла у його курник і нищила курей, а дві кинулися на нього, він навіть не встиг зробити попереджувальний постріл, оскільки відчув реальну та миттєву небезпеку. Стверджує, що постріл здійснив у той час, коли одна із собак стрибнула на нього, в наслідок чого вона померла і цього стало достатньо, щоб інші собаки покинули його подвір`я. Вказує, що є психічно здоровою людину, алкогольні чи наркотичні речовини не вживає, жодних порушень зі зброєю ніколи не вчиняв. Тому вважає, що таке стягнення як конфіскація рушниці є несправедливим та обтяжливим, особливо враховуючи те, що село знаходиться фактично у зоні бойових дій і є реальна загроза диверсійних груп ворога.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, захисник не заперечив проти розгляду справи у його відсутність. Суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність, оскільки неявка повідомленого належним чином учасника судового розгляду не перешкоджає апеляційному розгляду.

Захисник у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, додатково пояснив, що у разі, якщо суд дійде висновку про відсутність у діях ОСОБА_3 крайньої необхідності, то просив визнати правопорушення малозначним та обмежитись усним зауваженням. Пояснив, що ОСОБА_3 жодним чином не хотів таких наслідків своїх дій, кому насправді належать собаки невідомо, вони постійно забігають на територію домоволодіння, нищать домашню птицю, що відбувалося і в той день. Рушницю він завжди тримав у належному стані та використовував лише у відповідності до закону, проживає у місцевості, яка наближена до кордону із ворогом, має сина військовослужбовця, який мав поранення, пов`язані із захистом Батьківщини, проходив лікування. Тому потреба у наявності рушниці виправдана ще й такими обставинами, тим більше, просив урахувати, що відділ поліції, де рушниця перебувала на зберіганні, знищений ворожим обстрілом, тому просив застосувати до ОСОБА_3 положення ст. 22 КУпАП та обмежитись усним зауваженням. 

Дослідивши апеляційну скаргу, вислухавши захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. 

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Стаття 174 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за стрільбу з вогнепальної чи холодної метальної зброї, пристроїв для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії або пневматичної зброї калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду в населених пунктах і в не відведених для цього місцях, а також у відведених місцях з порушенням установленого порядку.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 234221 від 20.10.2025, ОСОБА_1 , 17.10.2025, близько 16:00 год, перебуваючи за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , здійснив один постріл у бік собаки з вогнепальної зброї: мисливської гладкоствольної рушниці HATSON ESCORT 12 кал. № НОМЕР_1 , чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 174 КУпАП (а.с. 3).

Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються даними рапорту старшого інспектора – чергового СМ Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області від 18.10.2025, про надходження повідомлення зі служби «102» від ОСОБА_2 про те, що його сусід гр. ОСОБА_1 17.10.2025 увечері здійснив постріл в одну із собак, яка на той час перебувала в приміщенні курнику. 

Викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 174 КУпАП, оскільки він здійснив постріл з мисливської гладкоствольної зброї у межах населеного пункту за місцем проживання.

Доводи апелянта про те, що він діяв у стані крайньої необхідності з метою самооборони неспроможні, оскільки беручи до уваги встановлені матеріалами справи обставини та співставляючи їх із положеннями ст. 17, 18 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 не свідчать про те, що він діяв у стані крайньої необхідності.

Разом з тим, перевіряючи доводи захисника щодо наявності підстав для застосування у даному конкретному випадку інституту звільнення від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення, то апеляційний суд враховує таке.

У відповідності до приписів ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно примітки до статті 22 КУпАП, положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2,122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою п`ятою статті 126, статтями 130 та 161-1 цього Кодексу.

Чинний закон про адміністративну відповідальність не містить у собі визначення поняття малозначності, а також не розкриває основних сутнісних ознак цього інституту.

Відтак слід дійти висновку, що поняття малозначності має оціночний характер, його зміст визначається, шляхом надання правозастосовним органом (судом) оцінки усім конкретним обставинам справи.

Як видно із мотивувальної частини оскаржуваної постанови суду, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення суд врахував: характер вчиненого правопорушення, наслідки, особу правопорушника, ступінь його вини та відсутність обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність, а тому вважав за необхідне накласти адміністративне стягнення.

У статті 23 КУпАП законодавець визначив, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд приймає до уваги доводи захисника про те, що ОСОБА_1 визнає вину та підтверджує фактичні наслідки, виявляє щодо них жаль та просить врахувати, що до адміністративної відповідальності він притягується вперше, має сина військовослужбовця (що підтверджується копією посвідчення), який після отриманого поранення проходив лікування (відповідно до копії довідки ВЛК від 29.09.2025), що певною мірою вплинуло і на психологічний стан батька, поведінку собак, які, будучи без належного нагляду, постійно забігають на територію господарства та неодноразово нищили домашню птицю, що у сукупності можна визнати пом`якшуючими відповідальність обставинами, а тому суд приходить висновку про можливість визнати вчинене правопорушення малозначним та звільнити ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням. 

На переконання апеляційного суду, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

У відповідності до абз. 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: скасувати постанову та закрити провадження у справі.

На підставі викладеного, апеляційну скаргу належить задовольнити частково, постанову суду про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 174 КУпАП скасувати та на підставі ст. 22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а провадження по справі закрити на підставі ч. 3 ст. 284 КУпАП.

Керуючись ст. 23, 33, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,  

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – задовольнити частково.

Постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 174 КУпАП – скасувати.

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 174 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю, обмежившись усним зауваженням, а провадження по справі - закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.  

Суддя	Г. А. Салай