Справа № 296/10229/25
2/296/1099/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2026 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:
головуючого судді Адамовича О.Й.,
за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,
позивача ОСОБА_1 , 
представника позивача – адвоката Корзун С.В.,
представника відповідача – адвоката Козира В.К., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Корольовського районного суду м. Житомира із позовною заявою в якій просить стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитиною, починаючи з дня подання цієї позовної заяви; стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання матері, з якою проживає малолітня дитина віком до 3-х років — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для працездатної особи, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною трирічного віку.
В обґрунтування позову посилається на те, що вона є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилась від фактичних відносин між нею та ОСОБА_2 , з яким вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Наразі вона з відповідачем проживає окремо. Дитина фактично мешкає зі нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач допомогу на утримання дитини не надає, не цікавиться її життям та здоров`ям. Дитина зростає та потребує стабільного забезпечення всіх життєво необхідних потреб, таких як харчування, одяг, лікування, освіта та дозвілля. Оскільки Відповідач фактично усунувся від обов`язку щодо утримання дитини, усі витрати на утримання дитини несу лише вона, що створює для неї значний фінансовий тягар.
Зважаючи на те, що обов`язок обох батьків щодо утримання дитини закріплений у статті 180 Сімейного кодексу України, а добровільно виконувати цей обов`язок відповідач відмовляється, вона змушена звернутися до суду для захисту прав та інтересів моєї дитини.
Ухвалою від 06.10.2025 року відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
15.12.2025 року на адресу суду від представника відповідача – адвоката Козира В.К. надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначає наступне. Відповідач повідомляє, що він не ухиляється від обов`язку утримання доньки, з моменту припинення фактичних відносин (стосунків) з квітня 2025 року надавав матеріальну допомогу у добровільному порядку на утримання дитини при особистій зустрічі з позивачкою у вигляді передачі готівкових коштів, оскільки офіційних доходів відповідач немає, а лише мав різний підробіток. При намаганні домовитись з позивачкою про побачення з дитиною – остання чинить перешкоди, зокрема, не надає можливості побачити дитину, чим спричиняє душевні страждання відповідачу. Востаннє відповідач бачив дитину у вересні 2025 року, після чого позивачка заблокувала усі месенджери та будь - який телефонний зв`язок з відповідачем. Також вказує, що відповідач є особою з інвалідністю ІІІ групи з 30.04.2024 р., не має доходу, офіційно не працевлаштований, соціальні виплати не отримує. На даний час відповідач намагається оформити пенсію по інвалідності, однак не може отримати всі необхідні документи з військової частини, відтак матеріальне забезпечення відповідача не дозволяє сплачувати аліменти в розмірі, про який просить позивачка. Єдиний дохід складають нерегулярні заробітки, незначного розміру. Враховуючи той факт, що відповідач має інвалідність ІІІ групи та за станом здоров`я не може працевлаштуватись, зокрема, й не може виконувати роботи, де є фізичне навантаження, за вказаних обставин, просить суд визначити розмір аліментів на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. Щодо стягнення аліментів на утримання позивачки, то позивачем не повідомлено про незадовільний стан здоров`я ані її самої, ані дитини, а також не доведено неможливість отримання позивачем будь-якого утримання від своїх батьків, обставини чого передбачені законом до врахування при присудженні саме аліментів на утримання дружини. Також до позовної заяви не було додано доказів, які б підтверджували дійсний розмір доходів відповідача, що є предметом доказування у цій справі та є визначальною умовою щодо визначення розміру аліментів, які необхідно стягувати із Відповідача на користь позивача. Відповідач не в змозі надавати передбачену статтею 84 СК України допомогу, оскільки є інвалідом ІІІ групи, не має доходу, офіційно не працевлаштований та не отримує соціальні виплати. Просить позов задовольнити частково та призначити сплату аліментів на утримання дитини – доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку відмовити в повному обсязі (а.с.42-46).
07.01.2026 року позивач подала до суду додаткові пояснення в яких просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Зазначає, що вона не в змозі забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного розвитку спільної з відповідачем дитини. Соціальна допомога, яку вона отримує до досягнення дитиною трьох років щомісячно становить 860,00 грн., чого не достатньо для забезпечення належного життя дитини. Також позивач отримує соціальну допомогу, як малозабезпечена сім`я, розмір якої щомісячно становить 2644,13 грн. (а.с.69-71).
14.01.2026 року на адресу суду від представника відповідача – адвоката Козира В.К. надійшли додаткові пояснення, в яких зазначає, що відповідач, відповідними доказами доводить, що не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки, оскільки не має постійного доходу, сам є особою з інвалідністю і має обмеження щодо фізичної роботи, за висновками лікарів йому протипоказана тяжка фізична праця. Просить відмовити в задоволенні позову в частині стягнення аліментів на утримання позивача та прийняти рішення про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно (а.с.77-79).
В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали і просили задовольнити.
Представник відповідача в судовому засідання заявлені позовні вимоги визнав частково. Просив відмовити в задоволенні позову в частині стягнення аліментів на утримання позивача та прийняти рішення про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що сторони у справі є батьками малолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8).
Дитина проживає разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру Житомирської територіальної громади (а.с.6) та довідкою ОСББ «Корольова 46а» (а.с.9).
Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААГ №666617, відповідач ОСОБА_2 є особою з інвалідністю III групи (а.с.51).
З довідки Форми ОК-7 сформованої Пенсійним фондом України вбачається, що відповідач з серпня 2025 року не отримує жодних доходів (а.с. 81-85).
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка утримує та піклується про дитину самостійно. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги їй та дитині.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Оскільки відповідач є батьком дитини, яка знаходиться на вихованні матері, відповідно до законодавства повинен надавати кошти на її утримання, є особою працездатного віку, інших утриманців не має та з урахуванням обставин, викладених в ст. ст. 182, 184 СК України, суд вважає необхідним стягнути з нього аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття.
Визначати спосіб стягнення аліментів є правом позивача, а тому стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, на чому наполягає представник відповідача, не беруться судом до уваги. Інші заперечення щодо позову не стосуються предмету спору. 
Щодо стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років, слід зазначити наступне.
Згідно ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
В той же час позивачка не надала жодного доказу підтверджуючого, що відповідач може надавати їй матеріальну допомогу.
Судом встановлено, що відповідач не працює та немає постійного доходу.
При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, та відсутність у відповідача постійного доходу та можливості надавати матеріальну допомогу позивачці, а тому суд вважає у задоволені заявленої вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку слід відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 84, 180-182, 183 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10-13, 81, 89, 141, 263, 265, 279, 354, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.09.2025 року та до досягнення дитиною повноліття. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 . 

Cуддя  О. Й. Адамович  
Дата складання повного тексту рішення: 16.01.2026