Справа №443/2321/25
Провадження №1-кп/443/45/26

ВИРОК
іменем України

05 лютого 2026 року Жидачівський районний суд Львівської області 

у складі: головуючого – судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві обвинувальний акт про обвинувачення 

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, 

в с т а н о в и в:

25 грудня 2025 року приблизно о 16:30 год. ОСОБА_4 перебував разом з дочкою ОСОБА_5 у житловому будинку за адресою:  АДРЕСА_1 , де між ними виник словесний конфлікт. Під час цього конфлікту ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_5 удар долонею правої руки по голові, а саме в ліву виличну ділянку, в результаті чого спричинив останній тілесне ушкодження у виді синця в лівій виличній ділянці, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як умисне спричинення легкого тілесного ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України. 

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та пояснив, що дійсно наніс дочці удар долонею, оскільки вона втрутилась у конфлікт між ним та його дружиною. Шкодує про вчинене. 

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі. 
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, який йому інкриміновано, доведена повністю.
Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України є правильною, оскільки останній умисно спричинив потерпілій легкі тілесні ушкодження.

У відповідності до ст.12 КК України кримінальне правопорушення скоєне обвинуваченим є кримінальним проступком.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, визнав вину, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є учасником бойових дій, за місцем проживання компроментуючі дані відсутні.  

Таким чином, виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії, оскільки саме такий вид покарання суд вважає необхідним та достатнім для виправлення засудженого.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд 

у х в а л и в :

ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Головуючи суддя ОСОБА_1