ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 р.	Справа № 480/9059/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 03.12.2025 (головуючий суддя І інстанції: О.А. Прилипчук) по справі № 480/9059/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Національної поліції в Сумській області 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Сумській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 :
індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017,
грошової компенсації за всі невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022, 2023, 2024 роки при звільненні,
додаткової грошової винагороди до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, з урахуванням раніше виплачених сум, за період березень-червень, серпень-грудень 2023 року,
компенсації за невикористану відпустку за періоди, що визначені в наказі начальника ГУ НП в Сумській області № 44 о/с від 05.02.2024 та наказі начальника ГУНП в Сумській області № 571 о/с від 12.12.2024, відповідно до розрахунку денного грошового забезпечення, в сумі 754,92 грн; а також за невиплачені 03 доби основної та 02 доби додаткової відпустки за 2024 рік, відповідно до розрахунку денного грошового забезпечення, в сумі 754,92 грн,
одноразової грошової допомоги при звільненні за 13 повних років служби відповідно до розрахунку місячного грошового забезпечення в сумі 22 647,64 грн,
матеріальної допомоги на оздоровлення за 2024 рік в розмірі грошового забезпечення за місяць в сумі 22 647,64 грн та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік в розмірі грошового забезпечення за місяць, яке складає 22 647,64 грн;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Сумській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 :
індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017,
грошової компенсації за всі невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022, 2023, 2024 роки при звільненні,
додаткової грошової винагороди до 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, з урахуванням раніше виплачених сум, за період березень-червень, серпень-грудень 2023 року,
компенсацію за невикористану основну і додаткову відпустку за періоди, що визначені в наказі начальника ГУНП в Сумській області № 44 о/с від 05.02.2024 та наказі начальника ГУНП в Сумській області № 571 о/с від 12.12.2024, відповідно до розрахунку денного грошового забезпечення, в сумі 754,92 грн, з урахуванням раніше виплачених сум; а також за невиплачені 03 доби основної та 02 доби додаткової відпустки за 2024 рік, відповідно до розрахунку денного грошового забезпечення, в сумі 754,92 грн,
недоплачену суму одноразової грошової допомоги при звільненні за 13 повних років служби з розрахунку місячного грошового забезпечення в сумі 22 647,64 грн, з урахуванням раніше виплачених сум,
матеріальну допомогу на оздоровлення за 2024 рік в розмірі грошового забезпечення за місяць, яке складає 22 647,64 грн, та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік в розмірі грошового забезпечення за місяць, яке складає 22 647,64 грн;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням 05.02.2024 в сумі 100 000 грн.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 03.12.2025 відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог про стягнення з Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням 05.02.2024 в сумі 100 000 грн.
Позивач , не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував наявність судового рішення у справі № 480/1180/24, яким визнано звільнення позивача з посади поліцейського взводу №3 (швидкого реагування) роти № 1 батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Сумській області незаконним, поновлено його на посаді та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Таким чином, вимога щодо стягнення моральної шкоди пов`язана саме із незаконним звільненням та є похідною від тих вимог, що вирішені на користь ОСОБА_1 в межах справи № 480/1180/24.
Просить врахувати правові висновки Другого апеляційного адміністративного суду, висловлені в постанові від 04.12.2025 у справі № 480/2839/25.
Головне управління Національної поліції в Сумській області (далі - відповідач) подало відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору у цій справі є правомірність нарахування та виплати позивачу належного грошового забезпечення під час звільнення із займаної посади, тоді як вимога про стягнення моральної шкоди не пов`язана із діями відповідача по його нарахуванню, тобто не є похідною від заявлених вимог про вирішення публічно-правового спору. 
Як наслідок, за висновками суду першої інстанції, вимога про стягнення моральної шкоди підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п. 1 та абз. 2 п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Згідно зі ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Таким чином, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Спірні правовідносини у цій справі, що є предметом апеляційного перегляду, пов`язані з відшкодуванням ОСОБА_1 моральної шкоди, завданої протиправним, на думку позивача, звільненням з займаної посади.
Згідно з ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Отже, вимоги про відшкодування шкоди можуть розглядатися за правилами адміністративного судочинства, якщо такі вимоги стосуються шкоди, завданої протиправними діями суб`єкта владних повноважень, і заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.
Як вбачається з матеріалів справи та змісту позову, наказом ГУНП в Сумській області № 44 о/с від 05.02.2024 ОСОБА_1 звільнено зі служби у поліції у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення.
За наслідками судового оскарження, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2024 у справі № 480/1180/24, зокрема, визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Національної поліції в Сумській області від 05.02.2024 № 44 о/с «По особовому складу» в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу № 3 (швидкого реагування) роти № 1 батальйону поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Сумській області.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу №3 (швидкого реагування) роти № 1 батальйону поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Сумській області з 06 лютого 2024 року. 
З описової та мотивувальної частини постанови вбачається, що в межах вказаного вище спору ОСОБА_1 не заявляв вимоги про стягнення моральної шкоди, завданої незаконним, на його думку, звільненням з посади.
В свою чергу, в межах цього спору, ОСОБА_1 оскаржує протиправну бездіяльність відповідача з приводу не нарахування та не виплати йому в належному розмірі грошового забезпечення. 
Натомість, вимогу про стягнення моральної шкоди ОСОБА_1 пов`язує зі звільненням із займаної посади, яке за наслідками судового оскарження визнано протиправним.
Таким чином, вимога про стягнення моральної шкоди не є похідною від вирішення основного спору.
Тобто, як вірно зазначив суд першої інстанції, у цій справі вимоги ОСОБА_1 до суб`єкта владних повноважень не поєднані з вимогою вирішити публічно-правовий спір.
Водночас, ч. 5 ст. 21 КАС України чітко передбачено можливість розгляду вимоги про відшкодування шкоди за правилами адміністративного судочинства лише у випадку, якщо такі заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.
Колегія суддів зауважує, що вимога про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням могла бути розглянута адміністративним судом якби позивач заявив її разом із вимогою про оскарження наказу про звільнення.
Водночас, спірна позовна вимога заявлена саме в межах спору щодо нарахування та виплати грошового забезпечення. 
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України).
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Пунктом 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
З огляду на викладене та враховуючи те, що вимоги про стягнення моральної шкоди не заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір, пов`язаний зі звільненням ОСОБА_1 з посади, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що розгляд таких позовних вимог має вирішуватись за правилами цивільного судочинства.
Аналогічну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 210/5258/16-ц, від 26.06.2019 у справі № 263/5125/18, Верховного Суду від 31.07.2025 у справі № 520/34809/24.
Посилання апелянта на постанову Другого апеляційного адміністративного суду у справі № 480/2839/25 колегія суддів відхиляє, оскільки згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що спір в частині стягнення моральної шкоди, завданої незаконним звільненням не належить до юрисдикції адміністративних судів, а отже наявні підстави для відмови у відкритті провадження з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України та роз`яснення, що вирішення цього спору віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 312, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 03.12.2025 по справі № 480/9059/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	Я.В. П`янова   А.О. Бегунц   	
Повний текст постанови складено 02.02.2026 року