Справа № 166/1055/25 	Головуючий у 1 інстанції: Фазан О. З. 	
Провадження № 22-ц/802/1316/25  	  Доповідач: Бовчалюк  З. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
08 грудня 2025 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді   Бовчалюк З.А.,   
суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,
з участю секретаря судового засідання Власюк О.С.,
представника позивача Муравської О.М.,
представника відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє його представник ОСОБА_1 на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 18 вересня 2025 року, 
  
                                            В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «Коллект Центр» у червні 2025 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами №102268583 від 09.08.2021,№4968947 від 09.08.2021.
Свій позов обґрунтовує, що 15 червня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 укладено договір № 4558095, згідно якого відповідачу було надано кредит на строк 30 днів у сумі 10 000,00 гривень, зі сплатою процентів, комісії за користування кредитними коштами на визначених умовами договору.
16 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір №16/12-2021-43, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за договором №4558095.
У свою чергу, ТОВ «Вердикт капітал» 10 березня 2023 року відступило право вимоги ТОВ «Коллект Центр» на підставі договору про відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, в тому числі і за договором №4558095.
В порушення умов договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим має заборгованість за договором №4558095 від 15.06.2021 в сумі 80500,00 гривень, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 10000 гривень; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 69500 гривень; заборгованість за комісіями 1 000 гривень.
З врахуванням наведеного, просить стягнути з відповідача 80500 гривень заборгованості за кредитним договором, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,4 грн та витрати пов`язані з наданням правової допомоги в розмірі 25000  гривень.
Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 18 вересня 2025 року  позов задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ТОВ «Коллект Центр», заборгованість за Договором №4558095 від 15.06.2021 року у розмірі 45500 гривень, з яких 10000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1000 грн - комісія за надання кредиту, 34500 грн- проценти за користування кредитом.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Колект Центр» судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1369 грн. 18 коп та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків, комісії та  розподілу судових витрат, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права,  просить скасувати частково рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з нього на користь позивача 10000  гривень, що становить тіло кредиту. 
З апеляційної скарги вбачається, що відповідач оскаржує рішення, в частині стягнення відсотків за користування кредитом та комісії, а також витрат на правничу допомогу, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо не оскаржуваної частини рішення ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Судом встановлено, що 15 червня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 укладено договір про споживчий кредит № 4558095, на підставі якого відповідачу надано грошові кошти у розмірі 10 000 гривень (п.1.2 договору); строк надання кредиту 30 днів з 15 червня 2021 року(п.1.3 договору); термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 15 липня 2021 року (п.1.4 договору).
Відповідно до п.1.5.1 договору комісія за надання кредиту: 1000 гривень, яка нараховується за ставкою 10 відсотків від суми кредиту одноразово.
Згідно з п.1.5.2 договору, проценти за користування кредитом: 4500 грн, які нараховуються за ставкою 1.5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Відповідно до п. 2.1 умов договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.
За умовами п.2.2.1 договору позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в розмірах, зазначених в п.1.5.1-1.5.2 договору, в термін вказаний у п.1.4. У випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2 або проценти за стандартною базовою ставкою, визначеною п.1.6 договору в сумі та на умовах визначених п.2.3 договору.
Пунктом 2.3 вказаного договору передбачені умови пролонгації строку кредитування.
Згідно з п. 2.3.1.1. Договору пролонгація на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на вебсайті товариства tengo.ua (далі сайт товариства) за посиланням https://tengo.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т. ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п. 1.5.2 Договору.
Відповідно до п.2.3.1.2 договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних умовах 60 днів.
Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору.
Згідно з п.6.1 кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект кредитних договорів або інформація з посиланням на них є пропозицією ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення ТОВ «Мілоан» електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається ТОВ «Мілоан» електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником ТОВ «Мілоан» через сайт товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номера позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству (п. 6.2 кредитного договору).
За змістом п. 6.3 кредитних договорів позичальник, приймаючи пропозицію ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. правилами та графіком розрахунків) договору в цілому та підтверджує, що він: ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Мілоан», що розміщені на веб-сайті ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору; не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього договору, про які він не повідомив ТОВ «Мілоан» (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо); вся інформація надана ТОВ «Мілоан», в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; відповідає вимогам заявника, що встановлені розділом 2 Правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Мілоан», що розміщені на сайті ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору; він не є військовослужбовцем та не проходить один з видів військової служби, визначених ч.6 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в момент укладення цього договору.
Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитних договорів, які підписані власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 договору).
Додатком №1 до договору про споживчий кредит №4558095 від 15 червня 2021 року, визначено Графік платежів за вказаним договором, відповідно до якого заборгованість мала бути сплачена 15 липня 2021 року в розмірі 15500,00 гривень з яких:10 000,00 гривень сума кредиту; 4500,00 гривень - проценти за користування кредитом та комісія за надання кредиту - 1 000,00 гривень(а.с.86).
Відповідно до копії анкети - заяви на кредит № 4558095, погодженні умови кредитування по заяві № 4558095: сума кредиту 10 000,00 гривень, погоджений строк кредиту 30 днів, комісія за надання 1000 гривень за ставкою 10 % одноразово,проценти за користування кредитом 4500 гривень, ставка процентів 1,50 % за кожен день користування (а.с.108).
Відповідно до довідки про ідентифікацію підтверджується, що ОСОБА_2 підписав кредитний договір № 4558095 від 15 червня 2021 року аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора V99561, який був відправлений 15 червня 2021 року на номер телефону НОМЕР_1 (а.с.110).
Перерахування кредитних коштів в сумі 10 000,00 гривень на картковий рахунок НОМЕР_2 *65 підтверджується квитанцією LIQPAY від 15.06.2021 року ID платежу: 1677616082 (а.с.111).
Згідно до розрахунку ТОВ «Мілоан» заборгованість відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором 4558095 від 15.08.2021 року становить 45500 грн , з яких 10000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 34500 грн - по процентам за період з 15.06.2021 року по 13.09.2021 року , 1000 грн - по комісії.
Як вбачається з матеріалів справи 16 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 16/12-2021-43, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до позичальників, у тому числі за Договором про споживчий кредит №4558095 від 15.06.2021 року, що підтверджується реєстром боржників до договору факторингу та витягом з нього .
У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, у тому числі за Договором про споживчий кредит №4558095 від 15.06.2021, що підтверджується реєстром боржників до договору відступлення та витягу з нього (а.с.83).
Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Коллект Центр» за договором про споживчий кредит № 4558095, заборгованість станом на 13 червня 2025 року складає 80500 гривень, з яких: 10000,00 гривень - заборгованість по основній сумі кредиту; 69500 гривень - заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги за період з 15.06.2021 року по 23.02. 2022 року; 1 000,00 гривень - заборгованість з комісії(а.с.20).
Враховуючи вказані договори відступлення прав вимоги, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_2 , тому, суд вважає, що ТОВ «Коллект Центр» є належним позивачем щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за договором про споживчий кредит № 4558095 від 15 червня 2021 року.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем факт отримання кредитних коштів у сумі 10 000,00 гривень відповідно до умов вказаного договору № 4558095 від 15 червня 2021 року ( далі Договір) не заперечується та не оспорюється факт укладення вказаного договору. Матеріали справи не містять доказів повного або часткового виконання відповідачем зобов`язань з повернення суми кредиту та сплати процентів.
Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.
За договором факторингу позивач набув права вимоги за цим кредитним договором.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
В матеріалах справи  міститься довідка  Військової частини НОМЕР_3 від 03 грудня 2021 року № 1698, відповідно до якої  ОСОБА_2 з 07 червня по 26 червня 2021 року, з 15 серпня 2021 року по даний час бере участь  у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і  стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганських областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів (а.с. 121) аналогічна довідка була долучена скаржником до апеляційної скарги.
У листі Міністерства оборони України від 09 жовтня 2020 року № 321/6192 наведено перелік документів, що підтверджують статус військовослужбовця, серед яких є довідка Форми № 5. Будь який інший документ, який підтверджував би проходження служби в особливий період у Збройних Силах України, не передбачений нормативними документами. Крім того, зазначено, що військовослужбовцями є курсанти та слухачі вищих військових навчальних закладів Збройних Сил України. Організаційно Збройні Сили України складаються з військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій, які мають право видавати довідки, що підтверджують факт перебування на військовій службі у Збройних Силах України.
Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час.
Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку про те, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи.
Аналіз статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у пунктах 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення.
Разом з цим пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18).
З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був укладений 15 червня 2021 року між первинним кредитором та відповідачем.  З 07 червня 2021 року по даний час відповідач є військовослужбовцем, а тому за час проходження військової служби ОСОБА_2 , як військовослужбовцю Збройних Сил України не повинні були нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за кредитним договором, оскільки на нього поширювалися пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем становить 10000 гривень, що є тілом кредиту, а тому саме такий розмір заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості за відсотками та комісії.
Оскільки висновки суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості за відсотками та комісії, зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для  скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. 141 ЦПК України).
Позивач  при зверненні до суду з позовом сплачено  2422, 40 гривень ( а.с. 116), а також витрати на правничу допомогу, а відповідачем за подання апеляційної скарги -  2068, 77 гривень (а.с.209).
Зважаючи на часткове задоволення позову, а саме: на 12,42 %, та з урахуванням норм ч. 10 ст. 141 ЦПК України, з  позивача  на користь відповідача  підлягає стягненню  1380,31 гривень, що становить різницю судових витрат, з врахуванням частково задоволених, як вимог позовної заяви так і вимог апеляційної скарги.
Керуючись статтями  367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

                                                    У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє його представник ОСОБА_1 , задовольнити.
Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 18 вересня 2025 року  скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
Позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» ( ЄДРПОУ 44276926), заборгованість за Договором №4558095 від 15.06.2021 року у розмірі 10000 гривень.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» ( ЄДРПОУ 44276926) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) 1380,31  гривень різниці у судових  витратах.
В решті позову відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя:        

Судді: