_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 725/6354/25
Провадження № 2/947/556/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.01.2026 року
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Гниличенко М.В.
за участю секретаря судового засідання - Тіщенка О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, суд -
ВСТАНОВИВ:

21.07.2025року представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Борщенко В.В., звернулась до Чернівецького районного суду м.Чернівців з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Київського районного суду м.Одеси від 25.01.2022року у справі № 947/11157/21, на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , замість 2500 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно – визначивши їх у частці від доходу в розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача судові витрати.
Ухвалою Чернівецького районного суду м. Чернівців від 01.09.2025 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини передано за підсудністю на розгляд Київському районному суду м. Одеси. 16.10.2025 року цивільна справа № 725/6354/25 надійшла до Київського районного суду м.Одеси.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2025 року справу за вказаним позовом було розподілено судді Гниличенко М.В.
Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 20.10.2025 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами.
Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.
30.10.2025 року через систему Електронний кабінет від відповідача надійшла заява про зупинення провадження по справі, мотивуючи тим, що він перебуває в складі лав Збройних Сил України, про що надав копію витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 11.08.2024 року. 
14.11.2025 року від представника позивача адвоката Борщенко В.В. надійшли заперечення на заяву про зупинення провадження по справі.
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 28.01.2026 року у задоволенні заяви  ОСОБА_2 про зупинення провадження у цивільній справі № 725/6354/25 було відмовлено.
27.11.2025 року від представника позивача адвоката Борщенко В.В. надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в якої було зазначено, що у разі неможливості проведення відеоконференції, сторона позивача просить врахувати заперечення позивача проти зупинення провадження по справі, та провести судове засідання без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують.
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси заяву представника позивача адвоката Борщенко В.В. про проведення судового засідання в режимі відео конференції було задоволено.
08.12.2025 року від представника позивача адвоката Борщенко В.В. надійшли письмові пояснення у порядку ст.43 ЦПК України та заява про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 9950,00 грн.
27.01.2026 року через систему «Електронний суд» представником позивача адвокатом Борщенко В.В. було надано додаткові докази та прохання у разі відсутності електропостачання судове засідання проводити за їх відсутності.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Борщенко В.В. до судового засідання не з`явились, належним чином повідомлялись, у позові про зміну розміру через канцелярію суду надали заяву, якою позовні вимоги підтримують, просять задовольнити та справу розглянути за відсутності позивача та її представника.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся через електронний кабінет, користувачем якого він є, окрім клопотання про зупинення провадження у справі, інших заяв з процесуальних питань до суду не надходило.
Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.
Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не було зареєстровано шлюб в органах РАЦС, тобто вони проживали разом без реєстрації шлюбу.
ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін по справі народилась донька ОСОБА_4 , актовий запис про народження № 5252, вчинений 04.06.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. У вказаному свідоцтві зазначено: батько – ОСОБА_2 , мати ОСОБА_5 ./ а.с.13/. 
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25.01.2022 року по справі № 947/11157/21 позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на дитину задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрований АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 2500 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.04.2021 року до досягнення дитиною повноліття – до ІНФОРМАЦІЯ_6 . В іншій частині позов ОСОБА_5 залишено без задоволення. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп./а.с.15/
Рішення суду не було оскаржено та набрало законної сили 25.02.2022 року. 
Представник позивача у позовній заяві вказує, що відповідач не регулярно сплачує аліменти, допускаючи заборгованість, та наразі проходить військову службу, що забезпечує йому стабільний офіційний дохід, який включає посадовий оклад, додаткові виплати та соціальні гарантії, передбачені законодавством. Такий характер доходу виключає його приховування та свідчить про покращення матеріального стану відповідача. Враховуючи цю обставину, а також судову практику Верховного Суду, зокрема постанову від 30.10.2019 у справі № 462/4973/15-ц, це є підставою для зміни способу стягнення аліментів на частку від усіх видів доходу.
Також, представник позивача вказує на те, що у зв?язку з зростанням економічної кризи в державі позивач змушена витрачати на утримання дитини значні кошти на відповідне харчування, шкільне приладдя, одяг, взуття, проїзд у громадському транспорті, заняття в гуртках. Сума, яку перераховує відповідач для дитини недостатня, тому дитина потребує більшої уваги з боку матеріального забезпечення батька, який на даний час проходить військову службу та має стабільний заробіток. 
Потреби дитини істотно зросли, зокрема внаслідок медичних обставин, зокрема, за результатами медичного огляду, у дитини діагностовано вроджену міопію (короткозорість), що безпосередньо впливає на її здатність до навчання та повсякденну адаптацію в соціальному середовищі. З метою корекції зору дитині було рекомендовано постійне носіння оптичних засобів (окулярів), які мають бути індивідуально підібраними та регулярно оновлюватися у зв?язку з віковими змінами. Внаслідок чого, дитина потребує періодичних візитів до офтальмолога, усі ці витрати здійснюються виключно позивачем, про що було надано відповідні докази./а.с.24-26/
Таким чином, представник позивача у позові робить висновок, що з огляду на постійне зростання матеріальних потреб дитини, фіксована сума аліментів у розмірі 2500 грн. щомісяця є неспівмірною з реальними витратами на повноцінне утримання дитини. Відповідач не має інших неповнолітніх дітей або осіб, які перебувають на його утриманні.
До позову позивачем було надано Розрахунок заборгованості по аліментам по боржнику ОСОБА_2 станом на 20.01.2026 року, здійснений державним виконавцем Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса від 20.01.2025 року № 8556. Вказаним розрахунком встановлена заборгованість боржника ОСОБА_2 по аліментам станом на 20.01.2026 року, що складається із заборгованості в розмірі 2500 грн., штраф за несплату аліментів в розмірі 30% - 17005 грн., на теперішній час не сплачено боржником 14988,33 грн., розмір індексації не сплачено боржником у розмірі 4634,82 грн.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України  способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Сімейний Кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.
Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.
Частиною першою статті 192 СК України  встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Проте, стороною відповідача не було надано доказів на спростування обставин, зазначених стороною позивача щодо покращення майнового стану відповідача.
Згідно з відомостями на запит Пересипського ВДВС у місті Одесі ОМУ МЮУ до Державної податкової служби України щодо нарахованих доходів боржника ОСОБА_2 вбачається, що за 4 квартал 2024 року відповідачу нараховано дохід в розмірі 280735,80 грн., утримано податку 50532,44грн.; за 1 квартал 2025 року нараховано дохід в розмірі 155158,41 грн., утримано податку 27928,51 грн.; за 2 квартал 2025 року нараховано дохід в розмірі 98694,39 грн., утримано податку 17764,98 грн.; за 3 квартал 2025 року нараховано дохід в розмірі 118,48 грн., утримано податку 21,33 грн.; за 4 квартал 2025 року нараховано дохід в розмірі 158391, 41 грн., утримано податку 28510,46 грн., тобто загальна сума нарахованого доходу за період з 01.09.2024 року по 31.12.2025 року складає 693098,49 грн. 
Відповідно Довідки закладу дошкільної освіти № 49 «Малятко» Чернівецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області від 15.01.2026 року, вбачається, що ОСОБА_1 з 11.12.2025 року має посадовий оклад 9570,40 грн.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.
Із позову вбачається, що у відповідач ОСОБА_2 є батьком повнолітньої дитини, яка досягла 20-річного віку, та позивач зазначає, що обов`язок її утримання припинився у зв`язку з досягненням нею повноліття, але відповідно до ч.1 ст.199 ЦПК Україні у разі навчання повнолітньої дитини, та її потреби у матеріальної допомозі, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею двадцяти трьох років, крім того, якщо на утриманні відповідача знаходяться непрацездатні батьки, то вони теж потребують матеріальної допомоги, вказані обставини суду невідомі та сторонами не повідомлено, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги про зміну розміру аліментів підлягають задоволенню, але частково, шляхом зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми в розмірі 2500,00 грн. на частку від доходу відповідача в розмірі 1/5 частини з усіх видів доходів платника аліментів та до досягнення дитиною повноліття. 
За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а збільшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Згідно п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.
Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору згідно п.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відтак витрати зі сплати судового збору стягуються з відповідача на користь держави у розмірі 1211,20 грн.
Що стосується вимог відповідача про стягнення правничої допомоги суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Згідно ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору, кожна сторона подає до суду попередній орієнтований розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. 
Представником позивача на підтвердження витрат на правову допомогу була надано Договір про надання правової (правничої) допомоги № 1607-3316 від 16.04.2025 року; Додаткова угода № 1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 16.04.2025 року про вартість окремих юридичних дій; копія свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю від 20.10.2021 року, ордер на надання правової допомоги від 17.07.2025 року; акт приймання-передачі послуг № 1 від 07.12.2025 року, з яки вбачається, що позивач понесла витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 9950,00 грн. 
Таким чином, витрати здійснені позивачем на правову допомогу, та витрати на роздруківку позову з додатками у сумі 400 грн./а.с.30/ є доведеними та підтвердженими відповідними доказами, тому підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 259, 263-265, 274-279, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 183, 184, 192 СК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини – задовольнити частково.
Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Київського районного суду м.Одеси від 25.01.2022 року по справі № 947/11157/21, шляхом зміни з 2500 грн. щомісячно, на стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/5 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , витрати на правничу допомогу у розмірі 9950,00 /дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят/ гривень та витрати, пов`язані з роздруківкою позовної заяви та додатків до неї у розмірі 400,00 /чотириста/грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір в розмірі 1211 /одна тисяча двісті одинадцять/ гривень 20 копійок.
В решті позовних вимог – відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складено та підписано 28.01.2026 року.

Суддя            М. В. Гниличенко