ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2026 р. 	Справа № 520/2922/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 (головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І.) у справі №520/2922/25
за позовом Корпорації «ГРУПА BLC» 
до  Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області   
про визнання неправомірними та скасування рішень і припису,
ВСТАНОВИВ:
Корпорація «ГРУПА BLC» (далі по тексту також – позивач) звернулася з позовом, в якому просила визнати неправомірними та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області:
- про застосування штрафних санкцій від 27.11.2024 
№517 щодо розміщення реклами на щиті російською мовою «ДОМ ОБУВИ" 
№518 щодо розміщення реклами на щиті російською мовою «МАГАЗИН ОБУВИ»;
№519 через ненадання документів та пояснень щодо розміщення реклами «ДОМ ОБУВИ»;
№520 через ненадання документів та пояснень щодо розміщення реклами «МАГАЗИН ОБУВИ»;
- припис №296 від 27.11.2024 про усунення порушень відповідно до ст. 26 Закону України «Про рекламу».
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09 липня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області: про застосування штрафних санкцій від 27.11.2024 за №517, №519, №518, №520.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, не повне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на неврахування судом першої інстанції того, що спірні відносини між сторонами виникли під час здійснення Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області контролю за дотриманням законодавства про рекламу, який не є заходом державного нагляду (контролю) у розумінні Закону №877-V.
Зазначає, що Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області здійснювало контроль за дотриманням законодавства про рекламу відповідно до Закону №270/96-ВР і не виходило за межі рекламного матеріалу, внаслідок чого відсутні ознаки заходу державного нагляду в розумінні Закону №877-V.
Посилається, що не підлягає застосуванню до спірних правовідносин постанова Кабінету Міністрів України «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) в умовах воєнного стану» від 13.03.2022 за №303.
Вважає, що факт розміщення реклами недержавною мовою є доведеним, отже штрафні санкції відповідачем застосовані правомірно. Неврахування таких обставин призвело до помилкового висновку суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних рішень.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки вважає доводи відповідача безпідставними, а оскаржуване рішення ухваленим із дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідач подав відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій він зазначає, що спірні відносини врегульовані Законом України «Про рекламу» та Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 693 від 26.05.2004, що не враховано судом першої інстанції.
Також відповідачем також подано до матеріалів справ клопотання про долучення доказів у справі.
Позивачем подані письмові заперечення на клопотання про долучення доказів у справі. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: Русанова В.Б. - головуючий суддя, судді: Бегунц А.О., Калиновський В.А.
У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_1 на підставі заяви про відставку, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: Русанова В.Б. - головуючий суддя, судді: Бегунц А.О., П`янова Я.В.
Відповідно до ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області направило позивачу вимогу від 05.11.2024 за №5.4-057/2/8857-24, в якій зазначало, що отримало лист Департаменту з питань забезпечення життєдіяльності міста виконавчого комітету Харківської міської ради на підставі звернення споживача з питань застосування державної мови при розміщенні зовнішньої реклами на щиті на фасаді з інформаційним полем: «ДОМ ОБУВИ» та «МАГАЗИН ОБУВИ», за адресою: майдан Захисників України, 15 з ознаками порушення ч.1 ст. 6 Закону України «Про рекламу», якою передбачено, що мовою реклами є державна мова. Запропоновано надати пояснення, документи щодо вартості виготовлення/розміщення реклами, іншу інформацію, що може мати істотне значення для прийняття рішення Головним управлінням.
Повідомлено позивача про розгляд справи про порушення Закону України «Про рекламу» 27.11.2024 (а.с.32-34).
27.11.2024 відповідачем складено протоколи засідань в справах про порушення законодавства про рекламу №532, №533, №534, №535 та припис про усунення порушень №296 (а.с.19-31).
27.11.2024 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області щодо позивача прийнято рішення: 
- про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу № 517 щодо розміщення зовнішньої реклами - щита на фасаді з інформаційним полем «ДОМ ОБУВИ» за адресою: майдан Захисників України, 15 з ознаками порушення ч.1 ст.6 Закону України «Про рекламу», у сумі 1700 грн.; 
- про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу № 518 щодо розміщення зовнішньої реклами - щита на фасаді з інформаційним полем «МАГАЗИН ОБУВИ» за адресою: майдан Захисників України, 15 з ознаками порушення ч.1 ст. 6 Закону України «Про рекламу», у сумі 1700 грн.;
- про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу № 519 щодо ненадання документів, пояснень стосовно розміщення зовнішньої реклами - щита на фасаді з інформаційним полем «ДОМ ОБУВИ» за адресою: майдан Захисників України, 15, що є порушення абз.1 ч.2 ст. 26 Закону України «Про рекламу», у сумі 1700 грн.;
- про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу № 520 щодо ненадання документів, пояснень стосовно розміщення зовнішньої реклами - щита на фасаді з інформаційним полем «МАГАЗИН ОБУВИ» за адресою: майдан Захисників України, 15, що є порушення абз.1 ч.2 ст. 26 Закону України «Про рекламу», у сумі 1700 грн.
Позивач, не погодившись із рішеннями відповідача про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу та приписом про усунення порушень відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про рекламу», звернувся з позовом.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з протиправності рішень відповідача про застосування штрафних санкцій від 27.11.2024 р. №517, № 519, №518, №520.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади рекламної діяльності в Україні, регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами визначено Законом № 270/96-ВР.
Згідно частини першої статті 26 Закону №270/96-ВР контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, - щодо захисту прав споживачів реклами (у тому числі щодо спорудження житлового будинку) та щодо змісту реклами про вакансії (прийом на роботу), а також щодо виконання вимог частини десятої статті 8 цього Закону, крім випадків, якщо зазначена реклама є рекламою азартних ігор та організаторів азартних ігор.
Частина друга статті 26 Закону №270/96-ВР визначає, що на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, за фактом виявлення такими органами порушення або в ході розгляду повідомлення (звернення, скарги, заяви тощо) третіх осіб про порушення вимог законодавства про рекламу рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео-та аудіозаписи, а також іншу інформацію, що стосуються виявленого порушення чи повідомлення про нього та необхідні для здійснення такими органами повноважень щодо державного контролю.
Крім того, відповідний орган державної влади має право:
вимагати від рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами усунення виявлених порушень вимог законодавства;
вимагати припинення дій, що перешкоджають здійсненню державного контролю;
надавати (надсилати) рекламодавцям, виробникам та розповсюджувачам реклами обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень;
приймати рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження;
приймати рішення про зупинення розповсюдження відповідної реклами.
Органи державної влади зобов`язані повідомляти рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справ про порушення ними вимог законодавства про рекламу не менше ніж за п`ять робочих днів до дати розгляду справи.
Частиною 7 статті 27 Закону №270/96-ВР передбачено, що у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Підпункт 9 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 року № 667, передбачає, що Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами, приймає рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження.
Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи (пункт 7 Положення № 667).
Відтак, на Держпродспоживслужбу, у тому числі, і її територіальні органи, покладено функції, зокрема, у сфері захисту прав споживачів щодо захисту прав споживачів реклами, у тому числі, щодо накладення штрафів на рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами.
Механізм накладення Держпродспоживслужбою та її територіальними органами на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами (далі - суб`єкт реклами) штрафів за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Антимонопольного комітету, КРАІЛ, Національного банку) визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №693, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 693).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 693 підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі - справа) та накладення штрафу є протокол, що складається посадовими особами Держпродспоживслужби або її територіальних органів.
Пунктом 16 Порядку №693 передбачено, що у разі наявності підстав для накладення штрафу за результатами розгляду справи уповноважена особа приймає рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.
Тобто, саме нормами Порядку № 693 врегульовано питання оформлення документів, на підставі яких порушується розгляд справи про порушення законодавства про рекламу.
Стаття 26 Закону №270/96-ВР у свою чергу, визначає повноваження Держпродспоживслужби щодо контролю за дотриманням законодавства про рекламу, зокрема, вимагати від суб`єктів господарювання пояснень і документів, пов`язаних із рекламою та приймати рішення про визнання реклами такою, що порушує закон, і накладати штрафи.
Відтак, виходячи з положень статті 26 Закону № 270/96-ВР та Порядку № 693 виявлення ознак порушення законодавства про рекламу Закон № 270/96-ВР не потребує оформлення направлень на перевірку, повідомлень на перевірку, актів перевірок, як це передбачено Законом № 877-V, оскільки у провадженні у справах про порушення законодавства про рекламу Держпродспоживслужба та її територіальні органи здійснюють контроль за розповсюдженням саме інформації (реклами), а не перевіряють господарську діяльність рекламодавців, розповсюджувачів та виробників реклами, а тому достатньо складання протоколу про порушення законодавства про рекламу та прийняття рішення про початок розгляду справи за ознаками про порушення законодавства про рекламу, протокол засідання та рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.
Враховуючи, що саме Закон № 270/96-ВР є спеціальним законом, що регулює відносини у сфері реклами, включаючи контроль за її дотриманням, положення Закону № 877-V, на які покликається позивач, при вирішенні спірних правовідносин не підлягають застосуванню.
Аналогічний правовий висновок міститься і у постанові Верховного Суду від 07.04.2025 у справі №280/275/24, де у пунктах 30, 31,32 цей Суд вказав, що Закон № 270/96-ВР не містить детального опису процедури перевірок, як це передбачено Законом № 877-V (видача наказу чи оформлення направлення). Натомість він зосереджений на матеріальних аспектах виявленні порушень і застосуванні санкцій. Верховний Суд зауважив, що контроль за дотриманням законодавства про рекламу не є заходом державного нагляду (контролю) у розумінні Закону №877-V.
У свою чергу, якщо орган контролю вимагає документи, що виходять за межі рекламного матеріалу, така перевірка набуває ознак заходу державного нагляду в розумінні Закону № 877-V і має супроводжуватися дотриманням його процедур.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області отримало лист від Департаменту з питань забезпечення життєдіяльності міста виконавчого комітету Харківської міської ради №К-737 від 11.09.2024 на підставі звернення споживача щодо дотримання вимог законодавства з питань застосування державної мови при розміщенні зовнішньої реклами - щита на фасаді з інформаційним полем: «ДОМ ОБУВИ» та «МАГАЗИН ОБУВИ» за адресою: м. Харків, майдан Захисників України, 15.
Відповідачем здійснено виїзд за вказаною адресою для фотофіксації фактів, викладених у зверненні споживача та зафіксовано розміщення вказаної зовнішньої реклами з ознаками порушення ч.1 ст.6 Закону України «Про рекламу», якою передбачено, що мовою реклами є державна мова.
У відповідь на звернення відповідача щодо суб`єкта господарської діяльності, яким було розміщено вказану рекламу, Харківська міська ради повідомила, що спеціальну конструкцію зовнішньої реклами розміщує Корпорація «ГРУПА BLC» (ЄДРПОУ 24330529).
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що ГУ Держпродспоживслужба у Харківській області вимагала виключно ті документи, що стосуються спірних рекламних конструкцій, що у свою чергу, свідчить про те, що відповідачем не здійснювались заходи державного нагляду (контролю), на які поширюються положення Закону №877-V, а здійснювався контроль за дотриманням законодавства про рекламу.
А відтак, посилання позивача на недотримання відповідачем процедурних порушень порядку проведення заходу державного нагляду (контролю), встановленого приписами Закону № 877-V (не видання наказу, не оформлення посвідчення на перевірку, не складання уніфікованого акту та інше), є безпідставними та не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищенаведеними правовими висновками Верховного Суду, які є застосовними до правовідносин і у даній справі, виходячи з вимог частини 5 статті 242 КАС України.
Щодо суті вчиненого позивачем правопорушення, слід зазначити наступне.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що фактичною підставою для винесення ГУ Держпродспоживслужбою у Харківській області спірних рішень про застосування до позивача штрафних санкцій слугувало розміщення зовнішньої реклами недержавною мовою.
Так, статтею 6 Закону № 270/96-ВР визначено, що мовою реклами є державна мова.
Об`єкти права інтелектуальної власності у рекламі використовуються мовою, якою їм наданий правовий захист відповідно до законодавства про охорону прав інтелектуальної власності.
Особливості використання у рекламі мов корінних народів і національних меншин України визначаються законом, що регулює порядок реалізації прав корінних народів, національних меншин України.
Адреси веб-сайтів, онлайн-медіа, а також інші ідентифікатори в мережі Інтернет та адреси для електронних комунікацій можуть наводитися в рекламі літерами латинського алфавіту.
Зображення товару в рекламі наводиться у вигляді, в якому він пропонується споживачам в Україні, з дотримання вимог законів України "Про захист прав споживачів" і "Про забезпечення функціонування української мови як державної".
Мова реклами є складовою змісту реклами.
Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року № 2704-VIII інформація для загального ознайомлення (оголошення, зокрема ті, які містять публічну пропозицію укласти договір, покажчики, вказівники, вивіски, повідомлення, написи та інша публічно розміщена текстова, візуальна і звукова інформація, що використовується або може використовуватися для інформування необмеженого кола осіб про товари, роботи, послуги, певних суб`єктів господарювання, посадових, службових осіб підприємств або органів державної влади, органів місцевого самоврядування) подається державною мовою, якщо інше не встановлено цим Законом.
Частиною 1 статті 27 Закону №270/96-ВР передбачено, що особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 27 Закону № 270/96-ВР, відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть рекламодавці, винні зокрема у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами та у замовленні розповсюдження реклами, в якій не дотримано встановлені законом вимоги щодо її змісту.
Частиною 5 статті 27 Закону № 270/96-ВР передбачено, що вартість розповсюдженої реклами визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості без урахування суми внесених (нарахованих) податків, зборів (обов`язкових платежів), які встановлені Податковим кодексом України.
Згідно з частиною 6 статті 27 Закону № 270/96-ВР за неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації про вартість розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами, та/або вартість розповсюдження реклами, а також інформації, передбаченої частиною другою статті 26 цього Закону, центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За приписами частини 7 статті 27 Закону № 270/96-ВР у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На підтвердження обставин порушення позивачем вимог законодавства про рекламу до матеріалів справи надано, зокрема, матеріали фотофіксації та протоколи.
Дослідивши наявні в матеріалах справи фото, колегією суддів встановлено, що позивачем допущено розміщення на фасаді будівлі рекламних вивісок із порушенням вимог ч.1 ст.6 Закону № 270/96-ВР, зокрема, надписи на вивісках виконані російською мовою.
Відповідно до частини 1 та 5 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Так, колегія суддів враховує, що позивачем не спростовувалось розміщення рекламних вивісок російською мовою. Будь-яких заперечень з приводу правильності кваліфікації вчиненого позивачем діяння ані позовна заява, ані апеляційна скарга не містить.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про недотримання відповідачем вимог Закону України від 05 квітня 2007 року №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено дотримання ним вимог Закону України №270/96-ВР, а тому проведений ним захід є правомірним, у зв`язку з чим і рішення, прийняті за результатом такого заходу є законними.
Таким чином, висновки суду першої інстанції про визнання протиправними та скасування рішень відповідача про застосування штрафних санкцій від 27.11.2024 за №517, №518, №519, №520, є необґрунтованими.
З урахуванням наведеного вище, інші доводи у справі не впливають на вирішення даної справи та на правильність висновків суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Таким чином, внаслідок невідповідності висновків суду обставинам справи, а також неправильного застосування норм матеріального права, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визнання протиправними та скасування рішень Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області: про застосування штрафних санкцій від 27.11.2024 р. №517, №518, №519, №520, з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову у задоволенні позову. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 у справі №520/2922/25 скасувати в частині визнання протиправними та скасування рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області: про застосування штрафних санкцій від 27.11.2024 р. №517, №518, №519, №520.
Прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову Корпорації «ГРУПА BLC» - відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	Я.В. П`янова   А.О. Бегунц