ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/7739/25         Суддя суду 1 інстанції: Сіренко Ю.Ю. 
Провадження № 22-з/818/531/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року м.Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Савенко М.Є. перевіривши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Дяченка В.Ю. на постанову Основ`янського районного суду м. Харкова від 24.11.2025,-

в с т а н о в и в:

До початку судового розгляду, суддя Савенко М.Є. з метою унеможливлення будь-яких сумнівів в об`єктивності рішень вважає за необхідне заявити самовідвід від розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 – адвоката Дяченка В.Ю. на постанову Основ`янського районного суду м. Харкова від 24.11.2025у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , оскільки, як було встановлено, ОСОБА_1 в період з 02.11.2018 до 21.06.2024 обіймала посаду керівника служби судових розпорядників Харківського апеляційного суду.
Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_1 , відповідно до наказу Харківського апеляційного суду від 02.11.2025 №04-09/187-ос призначено на посаду керівника служби судових розпорядників Харківського апеляційного суду з 02.11.2018 року за переведенням з Апеляційного суду Харківської області.
Відповідно до наказу Харківського апеляційного суду від 21.06.2024 №05-10/85-ос, ОСОБА_1 звільнено з посади керівника служби судових розпорядників Харківського апеляційного суду 21.06.2024 року.
Згідно з особовою карткою державного службовця та листа Харківського апеляційного суду від 07.08.2024 №05-2634/2024, ОСОБА_2 мала 6-й ранг державного службовця в межах категорії «Б» посад державної служби.
Процедура самовідводу судді у справі про адміністративне правопорушення положеннями КУпАП не врегульована.
Проте відповідно до вимог статті 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року по справі №2-591/11 зазначила, що суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.
Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.
З огляду на викладене апеляційний суд вважає за можливе застосувати аналогію закону, а саме - ст. 75 КПК України.
Нормами Конституції України закріплені основні засади судочинства та відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 22 жовтня 2019 року (справа № 311/3428/18), від 25 лютого 2020 року (справа №619/1205/17), від 18 лютого 2021 року (справа № 127/17123/19) та від 19 жовтня 2021 року (справа № 127/18010/17), для забезпечення вимог процесуальної форми щодо недопущення сторонніх впливів на прийняття процесуальних рішень у кримінальному процесі України законодавцем закріплено інститут самовідводу, відводу, який передбачає інструменти для усунення упередженої службової особи від здійснення розслідування та судового розгляду кримінального провадження, сприяє підвищенню рівня довіри громадськості до суду та винесених ним рішень. Допустимість повторної участі судді у одному кримінальному провадженні диктується логікою побудови системи судового контролю. Термін контроль інтерпретується як перевірка діяльності кого- , чого- небудь. Судовий контроль не належить до правосуддя і є специфічною діяльністю суду. Вона має контрольний характер і забезпечує охорону конституційних прав громадян від свавільного і невиправданого втручання та обмеження з боку органів державної влади. Беручи до уваги те, що ці обставини можуть позначитися на об`єктивності й неупередженості судді при розгляді кримінального провадження по суті, законодавець включив зазначені дії до числа тих, що перешкоджають участі судді в його розгляді по суті. Адже, хоча діяльність судді із судового контролю не має прямого відношення до вирішення кримінального провадження по суті, проте він знайомиться з матеріалами провадження, і у нього при цьому складається внутрішнє переконання щодо його обставин, особи підозрюваного. А тому, якби в майбутньому йому довелося розглядати цю справу по суті, він би не міг вважатися безстороннім, оскільки зв`язаність судді прийнятим рішенням не може не проявитися в подальшому.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 визначають, що необхідною умовою для належного виконання суддею своїх обов`язків є його об`єктивність. Вказаний принцип передбачає, що суддя повинен заявити самовідвід від участі в розгляді справи, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Враховуючи викладене, та з урахуванням того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у період з 02.11.2018 до 21.06.2024 обіймала керівну посаду у Харківському апеляційному суді, з метою унеможливлення будь-яких сумнівів в об`єктивності колегії, виходячи з вищезазначених положень КПК України, Бангалорських принципів поведінки суддів, рішень ЄСПЛ для усунення можливих сумнівів щодо реалізації права на справедливий судовий розгляд та законності судового рішення, у відповідності до принципів статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказані обставини поза розумним сумнівом унеможливлюють участь судді Савенка М.Є. у розгляді цього апеляційного провадження, оскільки вони можуть викликати сумніви в безсторонності судді, як у учасників судового розгляду так і будь-якого стороннього спостерігача.
У зв`язку із наведеним, з метою недопущення будь-яких сумнівів у неупередженості судді та об`єктивності його рішень, вважаю за необхідне задовольнити заяву про самовідвід судді Савенка М.Є.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Заяву про самовідвід судді Савенка М.Є. задовольнити.
Матеріали справи №646/7739/25 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Дяченка В.Ю. на постанову Основ`янського районного суду м. Харкова від 24.11.2025у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - передати керівнику апарату Харківського апеляційного суду для повторного авторозподілу.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського 
апеляційного суду М.Є. Савенко