РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2026 року 	справа № 580/12528/25 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження в залі суду адміністративну справу за позовом адвоката Поперечної А.О. від імені ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним і скасування рішення,
УСТАНОВИВ:

11.11.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов адвоката Поперечної А.О. від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі – позивач) до Міністерства юстиції України (01001, м.Київ, вул.Архітектора Городецького, 13; код ЄДРПОУ 00015622) (далі – відповідач) про скасування наказу від 27.10.2025 №2884/5 та відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2 за №СК-2575-25.
Обґрунтовуючи зазначив, що у діях позивачки відсутній склад дисциплінарного проступку. Стверджує, що відповідач мав обов`язок залишити скаргу на її дії без розгляду.
Ухвалою від 17.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. 
Відповідач подав відзив з проханням відмовити у задоволенні позову. Обґрунтовуючи вказав, що скарга стосувалася реєстраційних дій, внаслідок яких невірно зазначено термін оренди земельної ділянки. Позивачка самовільно без отримання правовстановлюючих документів провела реєстраційну дію, на що скаржився ОСОБА_2 , який мав судовий спір у цивільній справі №705/4235/25. Спір у справі №916/4093/21, на вирішення якого посилається позивачка, не є тотожним вирішеному спірним рішенням питанню. Вважає, що у спірних правовідносинах щодо розгляду скарг на реєстраційні дії не допустив порушень меж, порядку та способу дій, визначених законом.
Правом подати відповідь позивачка не скористалася.
Зважаючи, що обґрунтовані клопотання від учасників спору про розгляд справи у судовому засіданні з їх викликом суду не надходили, з огляду на відсутність необхідності призначити у справі експертизу або викликати та допитати свідків, суд дійшов висновку розглянути справу без виклику сторін у судове засідання за наявними письмовими доказами (у письмовому провадженні).
Ухвалою від 12.01.2026 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залучення третіх осіб.
Оцінивши доводи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке. 
ОСОБА_2 подав відповідачу скаргу від 27.06.2025 на рішення позивачки, як державного реєстратора, від 23.05.2025 №79067720 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7124382200:02:000:1941. Обґрунтовуючи вказав, що він уклав з ТОВ «ПОДІЛЛЯ АГРОПРОДУКТ» договір оренди землі на 7років. 26.06.2025 дізнався, що позивачка безпідставно здійснила реєстрацію виправлення речового права, а саме щодо строку дії оренди про автоматичне продовження дії з правом пролонгації. Тому просив анулювати таке її рішення.
Для розгляду вказаної скарги відповідач направив позивачці повідомлення про дату розгляду 29.07.2025.
ТОВ «ПОДІЛЛЯ АГРОПРОДУКТ» подало клопотання відповідачу вх.від 14.07.2025, в якому просив відкласти розгляд вказаної скарги.
У результаті розгляду відповідач, посилаючись на п.1 ч.1 ст.3, ст.23, п.8 ч.1 ст.24, ч.3 ст.26, підп. «а» і «Б» п.1 ч.7 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», видав 27.10.2025 №2884/5, яким задовольнив скаргу ОСОБА_2 , визнав порушення позивачки та анулював її рішення, як державного реєстратора, а також тимчасово заблокував їй доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 місяці (далі – Спірне рішення). Виконання поклав на Офіс протидії рейдерству та ДП «Національні інформаційні системи».
Тому позивачка звернулася в суд позовною заявою.
Для вирішення спору суд врахував, що згідно з абзацом другим ст.19 Конституції України всі органи державної влади їх посадові та службові особи зобов`язані діяти виключно в порядку межах і спосіб, що визначені законом.
Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року №1150) (далі – Порядок №1128).
Згідно з п.4 Порядку №1128 розгляд скарги у сфері державної реєстрації здійснюється у строки, визначені Законами України від 1 липня 2004 року №1952-IV “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” (далі – Закон №1952-IV) і “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань”.
Відповідно до частини першої ст.3 Закону №1952-IV загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 2-1) одночасність вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва та державної реєстрації прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.
За змістом частин першої, другої та третьої статті 37 Закону № 1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.
Міністерство юстиції України розглядає, зокрема, скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав.
Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів особою, права якої порушено, протягом двох місяців з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення своїх прав, але не пізніше одного року з дня прийняття відповідного рішення, здійснення дії або бездіяльності.
Частиною першою статті 7 Закону № 1952-IV визначено, що Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом.
Отже, розгляд скарги на рішення позивачки на посаді державного реєстратора входить у межі компетенції відповідача.
Відповідно до п.8 Порядку №1128 у разі відсутності підстав для повернення скаржнику поданої ним скарги у сфері державної реєстрації чи направлення її за належністю Мін`юст чи відповідний територіальний орган здійснює розгляд такої скарги.
У разі наявності очевидних порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, наявності очевидних підстав для залишення скарги у сфері державної реєстрації без розгляду по суті, визначених Законами України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” і “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань”, а також повідомлень державних реєстраторів про виявлені ними факти використання їх ідентифікаторів доступу до реєстрів іншими особами розгляд скарги у сфері державної реєстрації здійснюється Мін`юстом на підставі службової записки посадової особи Мін`юсту, погодженої заступником Міністра, невідкладно без розгляду її комісією.
Згідно з частиною шостою статті 37 Закону № 1952-IV за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають одне з таких мотивованих рішень, яке не пізніше наступного робочого дня з дня його прийняття розміщується на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України чи відповідного територіального органу:
про задоволення скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав);
про відмову в задоволенні скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав); про залишення скарги без розгляду по суті;
про залишення скарги без розгляду по суті.
Міністерство юстиції України, його територіальні органи залишають скаргу на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав без розгляду по суті, якщо:
1) встановлений цим Законом для подання скарги строк сплив до дня її подання;
2) Міністерством юстиції України, його територіальним органом за результатами розгляду скарги з такого самого питання вже приймалося рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні;
3) наявна інформація про відкрите за заявою скаржника судове провадження, предметом якого є оскарження тих самих рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав;
4) скаргу подано особою, права якої у зв`язку з оскаржуваним рішенням, дією або бездіяльністю у сфері державної реєстрації прав не порушено;
5) скаргу подано особою, яка не має на це повноважень;
6) скаржником подано до Міністерства юстиції України, його територіального органу заяву про залишення скарги без розгляду;
7) набрало законної сили судове рішення, яким оскаржуване рішення скасовано або оскаржувані дії, бездіяльність у сфері державної реєстрації прав визнані вчиненими з порушенням цього Закону та анульовані;
8) скаргу подано на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав, що прийняті, вчинені до 1 січня 2016 року.
Підстави для залишення скарги без розгляду не підтверджені сукупністю достатніх доказів. Отже, відповідач мав обов`язок розглянути скаргу по суті.
Відповідно до п.9 вказаного Порядку під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в реєстрах, у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує:
1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту;
2) чи було рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах;
3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації, відмовити в її задоволенні або залишити скаргу без розгляду по суті;
4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації;
5) які рішення або дії визнаються такими, що прийняті із порушенням Законів України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” і “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань” і підлягають анулюванню, скасуванню, і які дії, що випливають із відповідного факту визнання такими, що прийняті із порушенням Законів України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” і “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань”, підлягають вчиненню.
Згідно з п.13 Порядку №1128 під час засідання комісії ведеться протокол, який за клопотанням учасника адміністративного провадження надається йому для ознайомлення.
У разі коли під час розгляду комісією скарги у сфері державної реєстрації встановлено наявність підстав для повернення скаржнику поданої ним скарги чи направлення її за належністю, про це зазначається у протоколі з метою подальшого вжиття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом заходів для повернення скаржнику поданої ним скарги у сфері державної реєстрації чи направлення її за належністю.
За результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації комісія формує висновок, який має рекомендаційний характер і є обов`язковим для розгляду керівником (іншою уповноваженою посадовою особою) Мін`юсту чи відповідного територіального органу.
Частиною сьомою статті 37 Закону № 1952-IV визначено, що у разі задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав або підтвердження факту використання ідентифікаторів доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав іншими особами Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають рішення про:
1) скасування рішення державного реєстратора, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України;
2) виправлення технічної помилки, допущеної державним реєстратором, або про зобов`язання державного реєстратора виправити допущену ним технічну помилку;
3) зобов`язання державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав усунути допущені ними порушення з визначенням строків виконання такого зобов`язання;
4) тимчасове блокування або про анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав.
5) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;
6) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.
Рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, про анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав, про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України за результатами розгляду відповідної скарги приймаються виключно Міністерством юстиції України.
Отже, на Міністерство юстиції України та його територіальні органи покладено обов`язок здійснення контролю за законністю рішень, дій або бездіяльності державних реєстраторів та інших суб`єктів державної реєстрації прав шляхом розгляду відповідних скарг. При цьому, виключно Міністерство юстиції України уповноважене приймати у визначений законом строк вмотивовані рішення про: скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб територіальних органів Міністерства юстиції України.
Спірне рішення відповідає вказаним вимогам щодо порядку, меж і способу дій відповідача у правовідносинах розгляду скарг на рішення державних реєстраторів.
Додатково, зважаючи, що спірним рішенням скасоване рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, суд урахував.
За змістом пунктів 1, 2 частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.
Відповідно до частини першої статті 22 Закону № 1952-IV документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Електронні документи, подані для проведення державної реєстрації прав, оформляються згідно з вимогами, встановленими цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства.
Пунктами 3, 4 частини першої статті 24 Закону № 1952-IV встановлено підстави для відмови в державній реєстрації прав, зокрема: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
З огляду на викладене, позивач, здійснюючи реєстраційні дії на підставі договору оренди, зобов`язаний перевірити всі відомості правовстановлюючі документи. 
Виправлення помилки можливо якщо дійсно допущена помилка. При отриманні додаткової угоди щодо змін в окремі пункти договору, у т.ч. щодо строку його дії, є самостійною реєстраційною дією, що не є помилкою. При цьому заяв сторін договору оренди у позивача не встановлено. Отже, відповідач обгрунтовано втрутився спірним рішенням у відповідні повноваження позивачки.
Враховуючи різний зміст та правову природу приватно-правових та публічно-правових відносин, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на приватно-правові відносини відповідно до приписів КАС України.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому:
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Тому суд не надає правову оцінку змісту рішення про реєстрацію речового права оренди, що відноситься до сфери приватного права.
Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Вказаних вимог, порядку та способу дій відповідач дотримався. Отже Спірне рішення правомірне та підстави для його скасування відсутні. Заявлені позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню, а судові витрати згідно зі ст.ст.132-139 КАС України розподілу.
Керуючись ст.ст. 2-20, 72-78, 138-139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позову адвоката Поперечної А.О. від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства юстиції України (01001, м.Київ, вул.Архітектора Городецького, 13; код ЄДРПОУ 00015622) про скасування наказу від 27.10.2025 №2884/5 та відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2 за №СК-2575-25.
2. Судові витрати розподілу не підлягають.
3. Копію рішення направити учасникам справи.
4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя 	Анжеліка БАБИЧ