Справа № 166/417/25  Провадження №33/802/29/26 	Головуючий у 1 інстанції:Свистун О. М. 	
	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2026 року         місто Луцьк
Волинський апеляційний суд в складі:
судді - Гапончука В.В.,
за участю 
секретаря судового засідання – Галензи В.О.,
особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
захисника ОСОБА_1 – Стасюка О.Л., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Ратнівського районного суду Волинської області від 16 жовтня 2025 року про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Ратнівського районного суду Волинської області від 16.10.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1  в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 05.03.2025 року о 20 годині 08 хвилин на вулиці Шевченка у селі Здомишель Ковельського району Волинської області керував власним транспортним засобом "MAN", д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.54-55).
Не погоджуючись із постановою судді особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає постанову суду незаконною та такою, що підлягає до скасування. 
Вказує на те, що у суді першої інстанції він пояснив, що 05.03.2025 року спиртних напоїв не вживав. Наявність алкоголю в крові пояснив тим, що після добровільної зупинки автомобіля вжив лікарські препарати, які на його думку, могли бути на спирті. Однак, після вжиття таких ліків, він автомобілем не керував, тобто в стані алкогольного сп`яніння автомобілем не керував. 
Звертає увагу суду на те, що працівники поліції його не зупиняли, як користуватися алкотестером не роз`яснювали, з правами та обов`язками також не ознайомили та не дали можливості ними скористатися. 
Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.58-64). 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали останню з мотивів, викладених в ній, та просили її задовольнити, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до статтей 245, 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду вказаних вимог закону при розгляді справи суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.
Судом вжито всіх заходів, передбачених КпАП України, для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КпАП України.
Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 263169 від 05.03.2025 року (а.с.1); 
-актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів щодо ОСОБА_1 (а.с.2);
-роздруківкою з газоаналізатора "Алкофор 507" № 00196 від 05.03.2025 року доводиться, що ОСОБА_1 на момент вчинення адміністративного правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння; результат тесту - 0,37 проміле (а.с.3);
-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким огляд ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння у виді запаху алкоголю з порожнини рота, проводився на місці зупинки автомобіля (а.с.5); 
-відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, які містяться на диску (а.с.10).
Згідно відгуку-характеристики, складеної старшим інспектором відділу реагування патрульної поліції Ковельського РУП ГУНП у Волинській області Цюпак Т., вбачається, що відповідно до бази даних ІКС «ІПНП» на протязі одного року громадянин ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності (а.с.9).
В ході розгляду справи апеляційним судом було допитано в якості свідка працівника поліції ОСОБА_2 , який пояснив, що ним під час несення служби у селі Здомишель Ковельського району Волинської області було зупинено транспортний засіб "MAN" за кермом якого перебував ОСОБА_1 , інших осіб в авто не було. Водієві було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Алкофор», оскільки у водія були явні ознаки алкогольного сп`яніння. Водій погодився, результат був позитивний, однак із ним він не був згідний. Запропонували проїхати до лікарні, на що він погодився, однак по дорозі до лікувального закладу ОСОБА_1 відмовився їхати туди, повернулися назад до авто. Відповідно на водія було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України. Додатково пояснив, що при проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Алкофор» ОСОБА_1 жодних зауважень щодо справності такого приладу не висловлював, власноруч розпакував мундштук і продув у нього. 
Долучені до матеріалів адміністративної справи відеозаписи підтверджують винуватість  ОСОБА_1 в сукупності з іншими дослідженими судом доказами. Підстав вважати дії поліцейських незаконними, а зібрані у ході досудової підготовки матеріалів докази недопустимими немає. 
Апеляційний суд зазначає, що поліцейським дотримано вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МОЗ та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року. 
Працівники поліції при зупинці ОСОБА_1 , пропозиції пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння та складенні адміністративних матеріалів діяли цілком у законний спосіб.
Доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, аналогічні тим, що були предметом дослідження під час розгляду справи у суді першої інстанції, та не заслуговують на увагу апеляційного суду, так як не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи як судом першої інстанції, так і під час розгляду справи апеляційним судом. 
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.
Вищевикладені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.
Апеляційний суд вважає, що усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, щодо незаконності судового рішення, жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення  ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.
З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України. 
За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.
На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ратнівського районного суду Волинської області від 16 жовтня 2025 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду        Гапончук В.В.