ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
15 січня 2026 року	м. Ужгород	№ 260/9711/25 	
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Скраль Т.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в особі уповноваженого представника Ковальчук Юлії Миколаївни (25006, місто Кропивницький, вулиця Шевченка 20/24, офіс 10) до Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська обл., м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, код ЄДРПОУ 13814885), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, код ЄДРПОУ 20453063) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
26 листопада 2025 року ОСОБА_1 , через уповноваженого представника Ковальчук Юлію Миколаївну звернулася з позовною заявою до Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, якою просить: 1) визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 03.11.2025 року №921010152709 про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області перевести ОСОБА_1 з 27.10.2025 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ, зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в органах митної служби у загальному розмірі 33 роки.
01 грудня 2025 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Зобов`язано Головне управління ПФУ в Закарпатській області надати суду до 30 грудня 2025 року відмовні матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 .
11 грудня 2025 року на виконання вимог суду, Головним управлінням ПФУ в Закарпатській області надіслано матеріали з електронної пенсійної справи ОСОБА_1 .

1. Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), за такою особою зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Спеціальне звання інспекторів митної служби та радників митної служби відповідають рангам державних службовців згідно додатку №6 Порядку про співвідношення між рангами державних службовців і спеціальними званнями працівників посадових осіб органів доходів і зборів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 №306. Отже, посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII. За встановлених обставин, період роботи позивачки в митних органах бути зарахований до стажу державної служби та відповідно, призначене пенсійне забезпечення, як державному службовцю. Зважаючи на викладене, необхідно вказати, що право позивача на обчислення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ та пункту 10 Прикінцевих положень Закону №889-VIII та право вимагати такого обчислення встановлено законом, і воно не залежить від позиції відповідача, враховуючи її формальність. Особа має право на перехід на інший вид пенсії і може ним скористатись, якщо, на її думку, це буде для неї бажаним. Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 03.11.2025 року №921010152709 про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 не відповідає передбаченим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
18 грудня 2025 року відповідачем 2 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити в задоволенні позову. В обґрунтуванні зазначають, що ст. 25 Закону №3723-ХІІ визначено сім категорій посад, залежно від яких встановлено ранги державних службовців, які, у свою чергу, с основним критерієм, котрий визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії держслужбовця. У свою чергу, згідно з Митним кодексом України посадовим особам митних органів присвоюються спеціальні звання, тому, відповідно, обіймані ними посади не належать до переліку категорій посад державної служби, що визначений ст. 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. №3723-ХІІ. Відтак, періоди роботи на митниці на посадах, у період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Крім того, Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року №283, на який посилається позивач у поданій ним заяві, втратив чинність 01.05.2016 p., а тому, в силу конституційного принципу незворотності дії закону у часі, не підлягає до застосування органом ПФУ станом на момент виникнення спірних правовідносин.
22 грудня 2025 року відповідачем 1 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити в задоволенні позову. В обґрунтуванні зазначають, що згідно записів трудової книжки, позивачу, як працівнику митної служби присвоювались спеціальні звання. Відповідно до ст. 569 Митного Кодексу України посадовим особам митних органів присвоюються спеціальні звання, тому ці посади не належать до посад віднесених до категорії посад державної служби, визначених ст. 25 Закону№ 3723-ХІІ. Митним кодексом України було передбачено для працівників митних органів персональні звання, спеціальну форму та відзнаки. Подальшими редакціями - їм присвоювались спеціальні звання. Отже, період перебування посадових осіб в органах митної служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Необхідно також зазначити, що Законом № 889-VIII передбачено, що прийняття на державну службу, просування по пій службовців, стимулювання їх праці, вирішення інших питань, пов`язаних із службою, проводиться відповідно до категорій посад службовців, а також згідно з рангами, які їм присвоюються. Митний кодекс України визначає правовий статус осіб митної служби та не дає підстави на віднесення до категорій посад державних службовців у відповідності до ст. 25 Закону № 3723-ХІІ, оскільки регулює умови проходження служби посадових осіб митної служби зі спеціальними званнями. Однією із вимог призначення пенсій згідно Закону № 889-VIII є наявність відповідного стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ, основною умовою зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Відповідно до частини восьмої цієї статті визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 27 жовтня 2025 року  ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ПФУ в Закарпатській області із заявою № 6955 про перехід на пенсії за Законом України «Про державну службу», (а.с. 62-63).
03 листопада 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області рішенням № 921010152709 відмовило ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, оскільки статтею 25 Закону №3723 визначено сім категорій посад державних службовців, які вини могли б обіймати у відповідних органах, та передбачено, що віднесення існуючих на той час посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців провадиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державними органом. Відповідно до статті 154 митного кодексу України передбачено присвоєння службовим особам митних органів України персональних звань відповідно до займаної посади і стажу роботи. Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 №839 « Про спеціальні звання посадових осіб органів доходів і зборів» затверджено Положення про звання та порядок їх присвоєння посадовим особам органів, доходів та зборів». Відтак, періоди роботи посадових осіб в митних органах, органах державної фіскальної служби на посадах, в період на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання - не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Оскільки на день набрання чинності Законом № 889 (1 травня 2016р.) ОСОБА_1 не перебувала на посаді державної служби та немає 20 років стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби, зазначених статтею 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України підстави для призначення пенсії за нормами статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» відсутні, (а.с. 45).
Не погодившись із рішенням про відмову у перерахунку пенсії, позивач звернулася до суду.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, визначаються Законом України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10 грудня 2015 року, який набрав чинності 01 травня 2016 року.
Відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, передбачені розділом ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VІІІ.
Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VІІІ з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Згідно із пунктом 10 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до пункту 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, на думку суду Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Згідно із частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже, після 1 травня 2016 року (дати набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10 грудня 2015 року) право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ зберігають лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ та мають передбачені частиною 9 статті 37 Закону № 3723-ХІІ страховий стаж і стаж державної служби.
Так, спеціальним законом, що визначає статус державної митної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, є Митний кодекс України.
Відповідно до частини 1 статті 569 Митного кодексу України працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.
Частиною 1 статті 588 Митного кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Таким чином, посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а період проходження такої служби в митних органах зараховується до стажу державної служби, який дає право на набуття пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.
Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 працювала з 07 вересня 1992 року по 14 жовтня 2025 року в органах Митної служби України. 
14 жовтня 2025 року позивачці припинено державну службу та звільнено із займаної посади у зв`язку із досягненням 65-річного віку відповідно до пункту 7 частини 1 статті 83 Закону України «Про державну службу» (запис № 75 трудової книжки № НОМЕР_2 ).
Таким чином, відповідач 1 приймаючи рішення про відмову у перерахунку пенсії позивачу № 921010152709 від 03 листопада 2025 року діяв всупереч вимог вказаних вище норм законів, що спричинило порушення права позивача на соціальний захист та отримання пенсійних виплат. Відтак, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню. 
Виходячи з системного аналізу правових норм та обставин даної справи, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог саме шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до стажу державної служби позивача періоди роботи з 07 вересня 1992 року по 14 жовтня 2025 року в органах Митної служби України та перевести позивача з 27 жовтня 2025 року на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Відповідно до частини третьоїстатті 139 КАС Українипри частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Позивач при поданні адміністративного позову сплатила судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 25 листопада 2025 року № 2785305680, (а.с. 11).
Таким чином, вказана сума судових витрат підлягає стягненню на користь позивачки пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 9, 14, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:
1. Позов ОСОБА_1 , в особі уповноваженого представника Ковальчук Юлії Миколаївни до Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково. 
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 921010152709 від 03 листопада 2025 року про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи з 07 вересня 1992 року по 14 жовтня 2025 року в органах Митної служби України та перевести ОСОБА_2 з 27 жовтня 2025 року на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська обл., м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, код ЄДРПОУ 13814885) судові витрати у розмірі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.) сплаченого судового збору.
5. В решті позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Повний текст рішення виготовлений та підписаний 15 січня 2026 року.

Суддя	Т.В.Скраль