Номер провадження: 22-ц/813/6411/25 
Справа № 501/286/25
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.12.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних 
справах:
головуючого - Лозко Ю.П.,
суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Чорноморського міського суду Одеської області від 26 травня 2025 року 
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором                
                        встановив:
У січні 2025 року засобами електронного зв`язку Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» звернулося до суду з вказаним вище позовом у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №00-10775612 від 31 грудня 2023 року у розмірі 33468,75 грн, яка складається з: 6562,50 грн – заборгованість за тілом; 26906,25 грн – заборгованість за відсотками, судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу 7000 грн.
Позов обґрунтовано тим, що 31 грудня 2023 року між ТОВ «Качай гроші» та 
 ОСОБА_1 , укладено договір кредитної лінії №00-10775612 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, а саме одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
На виконання умов вказаного вище кредитного договору, позикодавець надав відповідачці грошові кошти у вигляді кредитної лінії в розмірі 6250 грн на умовах, передбачених договором, а позичальниця зобов`язалася одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 
Позикодавець умови кредитного договору виконав у повному обсязі, надавши позичальниці кредит на потрібну їй суму, однак відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконала.
22 січня 2024 року ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Макс Кредит» уклали договір факторингу №22-01/2024 року, за умовами якого ТОВ «Качай гроші» відступило право вимоги за вказаним вище кредитним договором.
16 серпня 2024 року ТОВ «Макс Кредит» та позивач уклали договір факторингу №16082024-МК/ЕЙС року, за умовами якого ТОВ «Макс Кредит» відступило право вимоги за вказаним вище кредитним договором.
Рішенням Чорноморського міського суду Одеської області від 26 травня 2025 року вказаний вище позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за кредитним договором №00-10775612 від 31 грудня 2023 року у розмірі 33156,25 грн., яка складається з 6250 грн заборгованості за тілом та 
26906,25 грн заборгованості за відсотками, судовий збір в сумі 2422,40 грн. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Івкова Л.В., просить скасувати рішення Чорноморського міського суду Одеської області від 26 травня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаних позовних вимог. 
За доводами апеляційної скарги наданий позивачем розрахунок заборгованості в частині нарахування 3% в день суперечить вимогам ч.5 ст. 12, п.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», тому з урахуванням суми кредиту та щоденної відсоткової ставки, яка не може перевищувати 1% вдень, розмір заборгованості за відсотками має складати 9312,50 грн, виходячи з розрахунку 6250 грн*1%*149 днів (31 грудня 2023 року – 27 травня 2024 року).
Матеріали справи не містять згоди ТОВ «Качай Гроші» на здійснення ТОВ «Макс Кредит» наступного відступлення прав вимоги на користь третіх осіб. Також, позивачем не надано доказів сплати суми фінансування по договору факторингу № 22-01/24 від 22 січня 2024 року, що ставить під сумнів виконання зобов`язань фактором за даним договором факторингу, а відповідно і набуття ТОВ «Макс Кредит» права на здійснення відступлення права вимоги.
Відомості щодо порядку розрахунків сторонами у наданій до позову копії договору факторингу № 22-01/24 від 22 січня 2024 року, що був укладений між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Качай гроші», приховані за допомогою технічних засобів, тому не можна приймати його як належний, допустимий та достовірний доказ у розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України.
Зважаючи на те, що за законом наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, а договором факторингу встановлені обмеження щодо наступного відступлення права вимоги: виключно за згодою Клієнта до оплати суми фінансування Клієнту, після передачі Суми фінансування Клієнту Фактор має право розпоряджатися правом вимоги на власний розсуд, за відсутності згоди ТОВ «Качай Гроші» або доказів сплати суми фінансування, ТОВ «Макс Кредит» не мав права здійснювати відступлення права вимоги відносно відповідача, а відтак до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» право вимоги не перейшло.
09 липня 2025 року засобами електронного зв`язку через систему «Електронний суд» ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», в інтересах якого діє адвокат Тараненко А.І., подало відзив на апеляційну скаргу, який підлягає залишенню без розгляду, з огляду на таке. 
Згідно з частинами першою, четвертою статті 360 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження. До відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Частиною четвертою статті 183 ЦПК України визначено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.
З матеріалів справи убачається, що до відзиву на апеляційну скаргу, представник позивача не долучив докази надіслання його копії та доданих до нього документів, а ні скаржниці ОСОБА_1 , а ні її представниці, адвокату Івковій Л.В., у зв`язку з чим колегія суддів доходить висновку про наявність правових підстав для залишення відзиву позивача без розгляду.
Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Пунктом 1 частини 6 статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними є справи у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Положеннями п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів — сумою, яка стягується.
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2025 року, розгляд цієї справи призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, з огляду на те, що позовні вимоги мають виключно майновий характер, та справа є малозначною в силу вимог закону, оскільки ціна позову (33468,75 грн) не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (90840 грн).
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З огляду на доводи та вимоги апеляційної скарги, які зводяться до незгоди скаржника з висновками суду про наявність підстав для часткового задоволення позову ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», тому зважаючи на ч. 1 ст. 367 ЦПК України, предметом апеляційного перегляду є рішення суду першої інстанції лише у цій частині.
Заслухавши суддю — доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині в межах, визначених ч.1 ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам рішення суду в оскаржуваній частині відповідає не у повній мірі, виходячи з такого.
Судом встановлено, що 31 грудня 2023 року між ТОВ «Качай Гроші» та ОСОБА_2 укладено договір кредитної лінії №00-10775612 (далі – Договір) в електронній формі на таких умовах.
Кредитодавець надає Позичальнику кредит у національній валюті у вигляді Кредитної лінії на умовах, передбачених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (пункт 1.1).
Сума кредитного ліміту (Сума кредиту) складає: 6250 (шість тисяч двісті п`ятдесят) гривень. Тип Кредиту - кредитна лінія (пункт 1.2).
Строк дії кредитної лінії (Строк кредитування): 240 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути Кредит Кредитодавцю (дата повернення кредиту) «27» серпня 2024 року (пункт 1.3).
Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в Рекомендовану дату погашення процентів 30 січня 2024р., та здійснювати чергові платежі по сплаті нарахованих процентів на кожний 30 день після Рекомендованої дати за фактичне користування грошовими коштами протягом Строку дії кредитної лінії. Дата (дати) повернення кредиту зазначаються в Графіку платежів, який міститься в пункті 7.20. цього Договору. У разі, якщо Позичальник виконав зобов`язання по сплаті процентів не пізніше наступного дня за днем Рекомендованої дати погашення процентів або здійснення платежу не пізніше наступного дня сплати процентів (згідно абз.1 п.1.3.1. цього Договору), то він вважатиметься таким, що виконав свої зобов`язання по сплаті чергового платежу належним чином, а проценти за Договором продовжуватимуть нараховуватимуться згідно умов цього Договору. У разі, якщо Позичальник виконає у повному обсязі свої зобов`язання за Договором по сплаті нарахованих процентів на дату погашення та поверненню повністю Суми кредиту не пізніше наступного дня за днем Рекомендованої дати погашення процентів або не пізніше наступного дня сплати процентів (згідно абз.1 п.1.3.1. цього Договору), то вважатиметься, що Позичальник повністю достроково погасив кредит (пункт 1.3.1)
Тип процентної ставки – фіксована (пункт 1.4).
Стандартна процента ставка складає 3,00(три цілих)% від суми Кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку користування Кредитом, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору (за виключенням строку кредитування, коли клієнт має право на використання Зниженої процентної ставки - у разі якщо така Знижена процентна ставка передбачена договором) (пункт 1.4.1).
Знижена процентна ставка становить 1,5(один цілих 5 десятих)% від суми Кредиту за кожен день користування кредитом, надається Позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за Рекомендованою датою погашення процентів, визначеною п.1.3.1. даного Договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 30 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування Кредитом (дати видачі кредиту) протягом Строку кредитування, зазначеного в пункту 1.3. цього Договору (пункт 1.4.2).
Розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється на щоденній основі, починаючи з дати перерахування коштів Кредиту на платіжну картку Позичальника до Дня фактичного повного повернення Кредиту протягом Строку дії кредитної лінії (пункт 3.1).
Розрахунок процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". До періоду розрахунку процентів включається день надання (з урахуванням умов пункту 3.1. цього Договору) та не включається день повернення Кредиту (крім випадку, фактичного повернення Кредиту в дату, яка не відповідає дню повернення Кредиту) з урахуванням умов пункту 1.3.1. цього Договору (пункт 3.2).
Проценти за користування кредитом нараховуються на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування Кредитом, з урахуванням умов п.3.1. цього Договору (пункт 3.3).
Вказаний вище кредитний договір відповідачка підписала електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора - 64977.
22 січня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» (далі – фактор) та ТОВ «Качай гроші» (клієнт) укладено договір факторингу №22-01/2024 за умовами якого в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати (сплатити) клієнту суму фінансування в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (пункт 2.1 договору факторингу).
З дати відступлення прав вимоги, клієнт перестає бути сторони за укладеними кредитними сторонами, а фактор стає виключним та єдиним кредитором за укладеними кредитними договорами, згідно реєстру боржників та набуває всіх прав за ним (пункт 2.3 договору факторингу).
Відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за укладеними кредитними договорами та їх перехід від клієнта до фактора відбувається у дату відступлення прав вимоги (пункт 2.6) (т.1 а.с. 65-72).
З витягу з додатку №1 до вказаного вище договору факторингу, яким є реєстр боржників за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «Качай Гроші» до договору факторингу №22-01/2024 від 22 січня 2024 року убачається, що цей документ містить інформацію про відповідачку, її РНОКПП, номер кредитного договору, дату його укладення, залишок заборгованості (т.1 а.с.84-87). 
16 серпня 2024 року між ТОВ «ФК «Ейс» (далі – фактор) та ТОВ «Макс Кредит» (клієнт) укладено договір факторингу №16082024-МК/ЕЙС за умовами якого в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати (сплатити) клієнту суму фінансування в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (пункт 2.1 договору факторингу).
З дати відступлення прав вимоги, клієнт перестає бути сторони за укладеними кредитними сторонами, а фактор стає виключним та єдиним кредитором за укладеними кредитними договорами, згідно реєстру боржників та набуває всіх прав за ним (пункт 2.3 договору факторингу).
Відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за укладеними кредитними договорами та їх перехід від клієнта до фактора відбувається у дату відступлення прав вимоги (пункт 2.6) (т.1 а.с. 88-97).
З реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «Макс Кредит» до договору факторингу №16082024-МК/ЕЙС від 16 серпня 2024 року убачається, що цей документ містить інформацію про відповідачку, її РНОКПП, номер кредитного договору, дату його укладення, залишок заборгованості (т.1 а.с.107-109). 
Рішення суду в оскаржуваній частині мотивоване тим, що відповідачкою фактично отримані та використані кредитні кошти у розмірі 6250 грн, що підтверджується матеріалами справи, які у добровільному порядку ОСОБА_1 не повернула, тому суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6250 грн. Встановивши, що нарахування відсотків за користування кредитним договором №00-10775612 від 31 грудня 2023 року здійснювалось у відповідності та в межах дії кредитного договору, суд відхилив аргументи відповідачки про те, що денна відсоткова ставка за кредитом не може перевищувати 1% в день, та дійшов висновку про стягнення з відповідачки заборгованість за відсотками у розмірі 26906,25 грн. 
Щодо таких висновків суду колегія суддів зауважує про таке.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує факт укладення кредитного договору, а також отримання кредитних коштів у розмірі 6250 грн.
Як на підставу задоволення вимог апеляційної скарги, скаржниця посилається на недоведеність позивачем наявності у нього права вимоги, а також неправомірність нарахування відсотків за користування кредитом у розмірі, заявленому до стягнення. 
Відповідно до положень статей 1077,1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
У постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі N 530/1995/18, провадження N 61-697св21, викладено загальний правовий висновок, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).
Відомостей про те, що договори факторингу №22-01/2024 від 22 січня 2024 року та №16082024-МК/ЕЙС в частині відступлення права вимоги за договір кредитної лінії №00-10775612 від 31 грудня 2023 року, судовим рішенням визнано недійсними, матеріали справи не містять.
Факт переходу права вимоги позивача саме до відповідачки за вказаними вище кредитними договорами підтверджується витягом з реєстру боржників, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, які містить відомості та обсяг необхідної інформації, таких як анкетні дані відповідачки, номер кредитного договору, суми заборгованості, які дають можливість належним чином підтвердити набуття позивачем права вимоги до ОСОБА_1 .
Таким чином, позивач належними та допустимими доказами довів обставини щодо його права вимоги до ОСОБА_1 , яке перейшло до нього на підставі вказаних вище правочинів, які у судовому порядку недійсними не визнавався, тобто презумпцію їх правомірності скаржницею не спростовано, тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності у позивача права вимоги, колегія суддів відхиляє.
Щодо аргументів скаржниці про неправомірність нарахування позивачем відсотків за користування кредитом у розмірі, заявленому до стягнення, колегія суддів зауважує про таке.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
22 листопада 2023 року прийнято Закон України N 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування». Цей закон набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Так, відповідно до ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції Закону № 3498-IX від 22 листопада 2023 року), максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» (в редакції Закону № 3498-IX від 22 листопада 2023 року) передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
З викладеного вище убачається, що починаючи з 21 серпня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. При цьому, протягом перших 120 днів, тобто з 24 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року включно процента ставка не має перевищувати 2,5 %, та протягом наступних 120 днів, тобто 23 квітня 2024 року по 20 серпня 2024 року включно не має бути більшою ніж 1,5%.
Як убачається з розрахунків заборгованості, наданих позивачем, упродовж 31 грудня 2023 року по 22 січня 2024 року кредитором нараховувалися проценти у розмірі 2156,25 грн за пільговою процентною ставкою у розмірі 1,5% в день, як то передбачено п.1.4.2 кредитного договору та узгоджується з положеннями наведених вище вимог закону (т.1 а.с. 59).
Починаючи з 23 січня 2024 року по 22 квітня 2024 року (інтервал 91 день) позикодавець нараховував відсотки за процентною ставкою 3% (т.1 а.с. 60), що перевищує максимально можливий розмір відсоткової ставки, встановленої законом у розмірі 2,5% в день. За цей період часу розмір відсотків не може перевищувати 14218,75 грн, виходячи з розрахунку 6250 грн*2,5%*91 день.
Починаючи з 23 квітня 2024 року по 27 травня 2024 року (інтервал 35 днів) позикодавець нараховував відсотки за процентною ставкою 3% (т.1 а.с. 60-61), що перевищує максимально можливий розмір відсоткової ставки, встановленої законом у розмірі 1,5% в день. За цей період часу розмір відсотків не може перевищувати 2906,25 грн, виходячи з розрахунку 6250 грн*1,5%*35 днів.
Отже, з урахуванням наведеного вище, колегія суддів доходить висновку, що з 26906,25 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом, заявленої позивачем, стягненню підлягає лише 19281,25 грн (2156,25 грн +14218,75 грн + 2906,25 грн). 
Цим обставинам суд першої інстанції не надав належної правової оцінки, та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за відсотками у розмірі 26906,25 грн.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За положеннями ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в оскаржуваній частині потрібно змінити, зменшивши суму заборгованості за відсотками, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за кредитним договором №00-10775612 від 31 грудня 2023 року з 26906,25 грн до 19281,25 грн.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Зважаючи на наведені вище висновки апеляційного суду, про часткове задоволення позову, що становить 77%, тому стягнутий з відповідачки на користь позивача судовий збір за подання позову підлягає зменшенню з 2422,40 грн до 1865,25 грн, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам, а сплачений ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 835,73 грн (3633,60*23%) підлягає стягненню з ТОВ ФК «Ейс» на користь відповідачки.
Керуючись ст. ст. 367,374,376,382-384 ЦПК України
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення Чорноморського міського суду Одеської області від 26 травня 2025 року в оскаржуваній частині змінити, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» кредитної заборгованості за відсотками з 26906,25 грн до 19281,25 грн, та судового збору за подання позову з 2422,40 грн до 1865,25 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс»  (ЄДРПОУ 42986956) на користь ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 835,73 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                 Ю.П. Лозко

Судді:                                                                  О.Ю. Карташов

       В.В. Кострицький