Справа № 702/1133/25
Провадження № 2/702/763/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.01.2026 м. Монастирище
Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої судді Барської Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Возної В.В.,
сторони не з`явилися, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань м. Монастирище цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
20.11.2025 товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (далі по тексту також ТОВ «Фінпром Маркет», позивач, фактор), в інтересах якого діє представник Ткаченко Ю.О., звернулося до суду з вимогою до відповідача ОСОБА_1 (далі по тексту також відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за договором кредиту в загальній сумі 13699,50 грн., сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що 23.06.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладений Кредитний договір №71659522.
Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, і за його умовами ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу кредит в розмірі 5000,00 гривень, строком на 15 днів (з 23.06.2025 по 07.07.2025) із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,266%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту. Вказує, що комісія за надання кредиту складає 10,00% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 500,00 гривень. 
За доводами позивача, у разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою), нараховується неустойка в розмірі 4% за кожен день понадстрокового користування виданими у кредит коштами. 
Позивач стверджує, що договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора 53264, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а також зазначає, що кредитодавець виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 5000,00 гривень шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , за посередництва платіжної установи ТОВ «Європейська платіжна система», яка діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку кредитодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий.
З урахуванням умов Договору № 71659522 від 23.06.2025 заборгованість відповідача складає 13699,50 грн, з яких 5000 грн. - основний борг, 199,50 грн - заборгованість за відсотками, 500 грн - заборгованість за комісією та 8000 грн заборгованість за пенею/неустойкою.
Вказує, що 16.10.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладений Договір факторингу № 16/10/25, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило позивачу право вимоги до боржників, в тому числі за Договором № 71659522 від 23.06.2025.
Відповідно до Реєстру прав вимог №16/10/25-02 від 16.10.2025 кредитодавець/клієнт відступив фактору/позивачу право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених Договором факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025, в тому числі до відповідача ОСОБА_1 в розмірі 13699,50 грн, з яких 5000 основного боргу, 199,50 грн - заборгованості за відсотками, 500 грн - заборгованості за комісією та 8000 грн заборгованості за пенею/неустойкою, яку позивач просить стягнути на свою користь.
Ухвалою судді Монастирищенського районного суду Черкаської області від 25.11.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін і відповідачу наданий термін на подання відзиву на заявлену вимогу, витребувані відповідні докази.
Представник позивача у судове засідання не з`явився про дату, час та місце його проведення повідомлений у встановленому законом порядку, у позовній заяві та у поданій 25.12.2025 заяві просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений за зареєстрованим місцем свого проживання, правом на надання відзиву на позов не скористався.
Судові повістка про виклик відповідача до суду повернута з відміткою про відсутність адресата за зареєстрованим місцем проживання.
Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи, що передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення засідання судом не встановлено, а в силу вимог ч.8 ст. 1'28 ЦПК України відповідач вважається особою, якій судова повістка про виклик вручена, розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову, продовжений.
Оскільки розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, створивши при цьому учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.
Згідно зі ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.
Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України.
Нормами ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
У свою чергу суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Крім того, ч.2 ст.13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, визначено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 23.06.2025 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем укладений Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71659522, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора 53264.
За умовами пункту 2.1 Договору кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроков, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту.
Укладений між позикодавцем і позичальником правочин передбачає такі умови кредитування:
сума кредиту - 5000 грн (п. 2.2.1. Договору);
строк кредитування/строк договору - 15 днів (п. 2.2.2. Договору);
процентна ставка/день (фіксована) 0,266% (п.2.2.3.Договору);
комісія за надання кредиту 10,00 % від суми наданого кредиту (що у грошовому еквіваленті складає 500,00 грн (п. 2.2.4. Договору);
денна процентна ставка/день 0,932% (п.2.3.Договору);
орієнтовна загальна вартість кредиту 5699,50 грн.(п.2.2.4.Договору);
проценти за понадстрокове користування кредитом 4 % (п.2.2.4.Договору);
пеня 4% в день (п.2.2.4 Договору);
орієнтовна реальна річна процентна ставка 2938,07% (п.2.2.4. Договору).
За користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти у розмірі, визначеному пунктом 2.2. Договору (параметри та умови кредиту). 
Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту (його залишок) виходячи із строку фактичного користування кредитом, за кожен день (календарну дату) користування кредитом, починаючи дня видачі кредиту (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення заборгованості за Договором (п. 6.1 Договору).
Відповідно до п. 6.2 Договору за надання кредиту позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання кредиту та підлягає сплаті позичальником відповідно до умов Договору. Розмір комісії, яка нараховується за надання Кредиту визначений п.п. 2.2.4. п. 2.2. Договору. 
Згідно з п. 11.1.10. Договору позичальник попереджений, що у випадку неналежного виконання зобов`язань за Договором кредитодавець має право без згоди позичальника передати свої права кредитора (відступити право вимоги) за Договором, залучити колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, або звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості. При цьому обов`язок кредитодавця проінформувати позичальника про залучення колекторської компанії до врегулювання простроченої заборгованості або відступлення права вимоги за Договором здійснюється кредитодавцем протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги або дати залучення колекторської компанії до врегулювання простроченої заборгованості, у спосіб, визначений ч. 1 ст. 25 Закону України «Про споживче кредитування», що забезпечить доведення до відома Позичальника такого факту, а саме шляхом направлення повідомлення на електронну пошту позичальника, що зазначена у Договорі та/або шляхом розміщення повідомлення в особистому кабінеті позичальника (а.с.14 на звороті -21).
Згідно з Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит відповідач мав своїм обов`язком у дату повернення кредиту - 07.07.2025 сплатити первісному кредитору (повернути) 5000,00 гривень кредиту за договором, 199,50 грн. процентів за користування кредитом та 500,00 гривень комісії за надання кредиту (а.с.22). 
З довідки про ідентифікацію суд встановив, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» шляхом використання одноразового ідентифікатора 53264, який відправлений позичальнику 23.06.2025 о 16:47:18 на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.23)
Відповідно до копії довідки № КД-000003454 від 21.10.2025 та копії платіжної інструкції/операції № 4c9d1392-c62a-4e1c-87e2-e42431e17071 отримувачу ОСОБА_1 23.06.2025 на карту № НОМЕР_1 перераховані грошові кошти в сумі 5000,00 грн (а.с.24, 25).
З наданих АТ КБ «Універсал Банк» на вимогу суду відомостей суд встановив, що на ім`я відповідача банком була емітована платіжна картка № НОМЕР_3 і 23.06.2025 на цю карту від А2С Visa Easypay2 зараховано 5000,00 гривень (а.с.63-68).
З розрахунку ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за Договором №71659522 від 23.06.2025 суд з`ясував, що проценти за користування кредитом з розрахунку 13,30 гривень щодень нараховані з 23.06.2025 по 07.07.2025. З 08.07.2025 по 26.08.2025 первісний кредитор нараховував відповідачу пеню з розрахунку 200,00 гривень щодень (а.с.12 на звороті - 13).
У виготовленому первісним кредитом розрахунку зазначена сплата відповідачем 19.07.2025 2000,00 гривень (а.с.12 на звороті).
Сплачені відповідачем 2000,00 гривень первісний кредитор зарахував на погашення нарахованої пені (а.с.12 на звороті) і вважає, що загальна заборгованість за Договором складає 13699,50 гривень, з яких 5000,00 гривень основного боргу, 199,50 гривень боргу за нарахованими процентами, 500,00 гривень боргу за комісією та 8000,00 гривень боргу за пенею. 
16.10.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладений Договір факторингу №16/10/25, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб (а.с.26-29).
Відповідно до датованого 16.10.2025 Реєстру прав вимоги №16/10/25-2 від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінпром Маркет» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 71659522 від 23.06.2025 на загальну суму 13699,50 грн, з яких 5000 грн основного боргу, 199,50 грн заборгованості за відсотками, 500,00 грн заборгованості за комісією та 8000 грн заборгованості за пенею/неустойкою (а.с.30 на звороті, 31).
Платіжними інструкціями від 20.10.2025 №579939281.1 на суму 3500000,00 грн та №579939282.1 на суму 3306227,99 грн. підтверджена оплата за Договором факторингу №16/10/25 від 16 жовтня 2025р. згідно з Реєстром прав вимоги №16/10/25-02 від 16 жовтня 2025р. (а.с.32)
За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за Договором № 71659522 від 23.06.2025 за період з 15.10.2025 по 04.11.2025 становить 13699,50 грн, з яких 5000 грн - тіло кредиту, 199,50 грн - відсотки, 500 грн - комісія та 8000 грн пеня (а.с.6).
Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем за Договором № 71659522 від 23.06.2025, внаслідок чого утворилась заборгованість.
За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства випливає, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно із статтею 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризики настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.
Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що 23.06.2025 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем укладений Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71659522, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора 53264, відповідно до умов якого позичальнику наданий кредит в розмірі 5000 грн, який він зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування ним на визначених у Кредитному договорі умовах, строк кредитування - 15 днів, процентна ставка - 0,266%/день, комісія за надання позики 10,00%.
Згідно Договору факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025 ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило своє право грошової вимоги до відповідача ТОВ «Фінпром Маркет» та відповідно до датованого 16.10.2025 Реєстру прав вимоги № 16/10/25-2 від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінпром Маркет» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 71659522 від 23.06.2025 в розмірі 13699,50 грн, з яких 5000 грн - тіло кредиту, 199,50 грн - відсотки, 500 грн - комісія та 8000 грн пеня.
Відтак, ТОВ «Фінпром Маркет», як правонаступник та новий кредитор, вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за Договором № 71659522 від 23.06.2025.
Однак, вирішуючи спірні правовідносини суд також враховує, що відповідно до п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Згідно з ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
24 лютого 2022 року відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який триває до цього часу і продовжений до 04.05.2026.
За наведеного вимога позивача про стягнення з відповідача пені суперечить вимогам діючого законодавства України, а, відтак, задоволенню не підлягає, внаслідок чого у відповідача за Договором №71659522 від 23.06.2025 виник обов`язок сплатити 5000,00 гривень кредиту, 199,50 гривень процентів за користування ним та 500,00 гривень комісії, а всього 5699,50 гривень.
Суд встановив, що 19.07.2025 відповідач на виконання умов укладеного правочину вніс 2000,00 гривень.
Отже, з урахуванням обумовленої сторонам п.6.8 Договору черговості зарахування сплачених позичальником коштів, заборгованість за Договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71659522 складає 3699 гривень 50 копійок основного боргу (кредиту).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
При поданні позовної заяви позивачем сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн та заявлені позовні вимоги про стягнення 13699,50 грн.
Суд дійшов висновку про часткове задоволення позову на суму 3699,50 грн, що становить 27 % від ціни позову, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 654,05 грн.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).
У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
У частинах четвертій - шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Позивач просить стягнути з відповідача на відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу 4500,00 гривень.
На обґрунтування розміру понесених ТОВ «Фінпром Маркет» витрат на правничу допомогу у розмірі 4500 грн разом з позовною заявою подані копії таких документів:Договору № 25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25.08.2025, що укладений між адвокатом Ткаченко Ю. О. та ТОВ «Фінпром Маркет»; витягу з акту приймання-передачі наданої правничої допомоги №8-ФП від 29.10.2025; акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги; платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 579941967.1 від 10.11.2025, ордеру серії АХ №1287257 від 03.09.2025 про надання правової допомоги ТОВ «Фінпром Маркет» адвокатом Ткаченко Ю. О. та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2099 (а.с.33-40).
Як зазначено вище, судові витрати підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тобто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» підлягає стягненню 1215,00 грн (4500 грн. х 27% ) витрат на правову допомогу. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274, 280-283, 287 ЦПК України, суд -
у х в а л и в:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» 3699  (три тисячі шістсот дев`яносто дев`ять) гривень 50 копійок  основного боргу (тіла кредиту) за Договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71659522 від 23.06.2025.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» судовий збір у розмірі 654 гривні 05 копійок та 1215 гривень 00 копійок витрат на правову допомогу.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» місцезнаходження вул. Садова, буд. 31/33, м. Ірпінь, 08205, код ЄДРПОУ 43311346.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Суддя Тетяна БАРСЬКА