ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

28 січня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 742/6096/24
Головуючий у першій інстанції – ФЕТІСОВА Н. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/440/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.,
суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,
із секретарем – Піцан В.М., 
учасники справи: 
заявник – ОСОБА_1 , 
орган опіки та піклування Прилуцької міської ради Чернігівської області,
заінтересована особа – ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
особа, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною та встановлення опіки – ОСОБА_2 , 
адвокат – Жовнер Оксана Миколаївна,
розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 листопада 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною та встановлення опіки,
В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки. В обґрунтування посилався, що його мати, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з ним в їхній спільній квартирі і протягом останніх двох років вона через свій стан здоров`я потребує стороннього догляду, стан здоров`я постійно погіршується, періодично пропадає пам`ять, у зв`язку з чим вона амбулаторно проходить лікування в Прилуцькому психіатричному відділенні.
Вказує, що мати потребує стороннього догляду і опіки через свій стан здоров`я, який носить постійний характер, внаслідок чого вона не може віддавати звіт своїм діям та керувати ними у своєму повсякденному житті. 
Як стверджує заявник, це свідчить про хронічний стійкий психічний розлад здоров`я ОСОБА_2 і для опіки та догляду за матір`ю ОСОБА_2 в спільній квартирі є всі необхідні житлово-побутові умови, він веде здоровий спосіб життя, психічних розладів не має, а спиртні чи наркотичні засоби не вживає. Стан його здоров`я підтверджується довідкою про психіатричний огляд та на предмет психоактивних речовин. Працює і отримую заробітну плату, одружений, судимостей не має. 
Також посилається, що відсутність рішення суду про визнання недієздатною ОСОБА_2 ставить під загрозу захист її здоров`я, майнових та немайнових інтересів, які вона за станом здоров`я не може самостійно здійснювати, тому заявником і подано до суду заяву про визнання ОСОБА_2 недієздатною та призначити його опікуном над нею.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 28.10.2024 залучено до участі у розгляді справи, як заінтересовану особу – ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також залучено для ОСОБА_2 адвоката з числа адвокатів Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги.
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 07.11.2025 заява ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною та встановлення опіки, задоволена частково.
Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку села Високе Прилуцького району Чернігівської області, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 – недієздатною та встановлено над нею опіку.
В призначенні ОСОБА_1 опікуном над недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовлено.
До призначення опікуна над недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , покладено на орган опіки та піклування Прилуцької міської ради Чернігівської області обов`язки зі здійснення опіки над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 .
Строк дії рішення про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , недієздатною та встановлення над нею опіки, встановлено у 2 (два) роки з дня набрання рішенням законної сили.
В іншій частині заяви відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що оскільки у ОСОБА_2 виявлено хронічний, стійкий психічний розлад внаслідок якого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що її необхідно визнати недієздатною.
Також за висновком суду, оскільки ОСОБА_1 на час розгляду справи проходить військову службу в Збройних Силах України і його конституційний обов`язок оборони незалежності та територіальної цілісності України має перевагу над бажанням заявника бути опікуном недієздатної, тому дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви в частині призначення його опікуном над недієздатною.
Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 – адвокат Капічуленко С.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Прилуцького міськрайонного суду від 07.11.2025 в частині відмови в призначенні ОСОБА_1 опікуном над недієздатною ОСОБА_2 та ухвалити нове рішення, яким призначити ОСОБА_1 опікуном над недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За доводами скарги рішення суду ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування доводів скарги заявник посилається, що встановлення факту недієздатності ОСОБА_2 передбачає необхідність постійного цілодобового догляду фізичною особою, а не органом опіки та піклування, який підтримав призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною на підставі відповідного подання від 30.10.2025 про доцільність призначення опікуна.
Як вказує заявник, до суду із заявою ОСОБА_1 звернувся 21.10.2024, коли ще не перебував на військовій службі і тільки 09.07.2025 заявник був мобілізований і з 10.07.2025 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка розташована у місті його проживання, що дає можливість організувати догляд, тому вважає, що оскільки на військовій службі він перебуває після відкриття провадження у цій справі, підстави для відмови в призначенні його опікуном відсутні.
Заявник не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині покладення обов`язків опікуна на орган опіки та піклування, оскільки це суперечить ст. 63 ЦК України і опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю, а орган опіки та піклування не може здійснювати щоденний догляд, а лише організовує соціальні послуги та контролює опікуна, у зв`язку з чим стверджує, що рішення суду залишило недієздатну особу без належного захисту.
Також за доводами скарги, сестра ОСОБА_1 – ОСОБА_3 подала заяву до органу опіки та піклування, в якій не заперечувала проти призначення опікуном ОСОБА_1 над недієздатною матір`ю, оскільки сама неспроможна бути опікуном (перебувала на обліку у психіатра, не працює, є особою предпенсійного віку та постійно хворіє).
В обґрунтування доводів скарги заявник посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 07.04.2022 у справі № 712/10043/20, від 04.12.2024 у справі № 634/1126/23.
На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до суду подано не було.
Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Учасники справи у судове засідання 28.01.2026 не з`явились, проте були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с. 122, 123, 124, 125, 128).
25.01.2026 через систему «Електронний суд» представник недієздатної ОСОБА_2 – адвокат Жовнер О.М. подала заяву про розгляд справи у її відсутність, яка зареєстрована апеляційним судом 26.01.2026 (а.с. 129-130). 
25.01.2026 через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 – адвокат Капічуленко С.І. подав заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність ОСОБА_1 , яка зареєстрована апеляційним судом 26.01.2026 (а.с. 131).
Орган опіки та піклування Прилуцької міської ради Чернігівської області та ІНФОРМАЦІЯ_1 про причини своєї неявки не повідомили, заяв (клопотань) подано не було, судова повістка доставлена до електронного кабінету 19.12.2025.
Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявні відомості про вручення повістки про явку в суд не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання з урахуванням належного повідомлення всіх учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились.
Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 10.08.1973 та копією паспорта громадянина України підтверджується, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.3-6,10).
Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 04.07.2012, між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 був укладений шлюб 04.07.2012. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу – ОСОБА_6 (а.с.13).
Відповідно до копії витягу з Реєстру Прилуцької територіальної громади від 02.09.2024 за №2024/010528207, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 23.12.1998 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).
Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_4 від 22.07.2005, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 (а.с.14).
Згідно характеристики на працівника Прилуцького технічного фахового коледжу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній працює в Прилуцькому технічному фаховому коледжі з 2004 по даний час. За час роботи в коледжі зарекомендував себе з позитивної сторони. Проявив добросовісне відношення до своїх посадових обов`язків, нагороджений похвальними грамотами та подяками. Володіє професійними навичками. Вживання алкоголю та наркотиків не помічено. Порушень дисципліни не було. У поведінці з колегами проявляє тактовність (а.с.11).
Відповідно до копії довідки Прилуцького технічного фахового коледжу, ОСОБА_1 працює в Прилуцькому технічному фаховому коледжу і його заробітна плата за період з березня 2024 по серпень 2024 включно становить 51 055,70 грн (а.с.15).
Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець села Вислке на території України станом на 16.10.2024 є особою, стосовно якої відсутні відомості про наявність незнятої чи непогашеної судимості (а.с.17).
Також судом встановлено, що ОСОБА_1 з 10.07.2025 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується даними військового квитка серії НОМЕР_5 (а.с. 71-73).
Відповідно до довідки Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні «Про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин» №2396 від 06.09.2024, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , психіатричні, у тому числі спричинені вживанням психоактивних речовин, протипоказань для виконання володіння вогнепальною зброєю відсутні (а.с.12).
Згідно висновку №1489 «Про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на професійній основі» від 30.08.2024, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Висновок дійсний до 30.08.2025 (а.с.16).
За даними довідки КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» від 01.11.2024 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 26.08.2024 оглянута лікарем-психіатром. Діагноз: Помірне інтелектуальномнестичне зниження на фоні ЦВХ (а.с.31).
Під час розгляду справи судом першої інстанції була призначена судово-психіатрична експертиза і згідно Висновку судово-психіатричного експерта Чернігівської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України» №316 від 31.07.2025, у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені ознаки хронічного, стійкого психічного розладу у вигляді судинної деменції (F01.8 за Міжнародною Класифікацією Хвороб Х перегляду). ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу у вигляді судинної деменції (F01.8 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду) не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 48-50).
Згідно Подання виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 та відповідність його інтересам хворої від 30.10.2025, виконавчий комітет Прилуцької міської ради вважає, що призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 , у разі визнання останньої недієздатною особою в судовому порядку, є доцільним та буде відповідати інтересам хворої (а.с. 68-69).
Задовольняючи заяву ОСОБА_1 в частині визнання ОСОБА_2 недієздатною, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у ОСОБА_2 виявлено хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді судинної деменції, внаслідок якого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що її необхідно визнати недієздатною.
Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном над недієздатною, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_1 на час розгляду справи проходить військову службу в Збройних Силах України і його конституційний обов`язок оборони незалежності та територіальної цілісності України має перевагу над бажанням заявника бути опікуном недієздатної, тому дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви в частині призначення його опікуном над недієздатною.
Рішення суду першої інстанції в частині задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною учасниками справи не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду лише в частині відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном над недієздатною ОСОБА_2 .
З висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині погоджується апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні матеріалів справи, доказів, наданих суду першої інстанції та відповідають вимогам чинного процесуального законодавства.
Доводи апеляційної скарги в оскаржуваній частині висновки суду не спростовуються враховуючи наступне.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.
Відповідно до ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
За змістом ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 62 цього Кодексу опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
Частинами 2-5 ст. 63, ч. 1 ст. 67 ЦК України передбачено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
Таким чином, при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 затверджено Правила опіки та піклування.
Пунктом 2.1 Правил передбачено, що опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань. Пунктом 2.4. визначено, що опіка встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника). Згідно з п. 3.1 Правил для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб.
Пунктом 3.3. Правил визначено, що документами, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна, є: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі.
За змістом п. 4.3 Правил опіки та піклування, як правило, опікун (піклувальник) повинен проживати разом з підопічним і може бути прописаний на житловій площі останнього на період виконання своїх обов`язків.
Главою 2 розділу IV ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.
Частиною 1 ст. 300 ЦПК України визначено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.
Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Проаналізувавши вищенаведені норми та вивчивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном над недієздатною ОСОБА_2 відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.
За матеріалами справи, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , яка за висновком судово-психіатричного експерта має ознаки хронічного, стійкого психічного розладу у вигляді судинної деменції (F01.8 за Міжнародною Класифікацією Хвороб Х перегляду), внаслідок чого не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ОСОБА_1 за зазначеною адресою зареєстрована і ОСОБА_2 .
Колегія суддів виходить з того, що, вирішуючи питання про призначення повнолітній особі опіки або піклувальника, суд не діє самостійно. Орган опіки та піклування зобов`язаний подати до суду висновок про необхідність встановлення опіки та піклування щодо повнолітньої особи.
Виконавчим комітетом Прилуцької міської ради Чернігівської області як органом опіки та піклування скеровано до Прилуцького міськрайонного суду подання про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області № 393 від 28.10.2025.
Проте, апеляційний суд враховує, що наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 затверджені Правила опіки та піклування, якими визначено перелік документів, за наявності яких призначається опікун.
Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07.04.2022 у справі № 712/10043/20).
Разом з тим, подання про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною ОСОБА_2 не містить обґрунтованих висновків про те, чому саме його, а не іншу особу, необхідно призначити опікуном, та відсутні відомості про те, чи є у недієздатної ОСОБА_2 інші близькі родичі, які могли б виконувати обов`язки опікуна.
Не спростовують правильних висновків суду першої інстанції доводи скарги про те, що до суду із заявою ОСОБА_1 звернувся 21.10.2024, коли ще не перебував на військовій службі і тільки 09.07.2025 заявник був мобілізований і з 10.07.2025 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка розташована у місті його проживання, що дає можливість організувати догляд, враховуючи наступне.
Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками сімейних відносин для уникнення виконання встановлених законом обов`язків. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа використовувала право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб, держави (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов: настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).
Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 754/5841/17.
Згідно ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається опікунам осіб, визнаних судом недієздатними.
З урахуванням обставини проходження ОСОБА_1 військової служби та безпосереднього виконання ним обов`язків за місцем несення служби на час ухвалення судом оскаржуваного рішення, реалізація права ОСОБА_1 бути опікуном недієздатної матері можлива лише за умови звільнення з військової служби.
Оскільки ОСОБА_1 з 10.07.2025 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення та проходить військову службу, вказана обставина унеможливлює фактичне виконання ним обов`язків як опікуна.
Вказане відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 26 червня 2024 року у справі №742/887/23, від 24 грудня 2024 року у справі № 716/662/24.
Станом на сьогоднішній день саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України, обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном недієздатної особи та, перш за все, необхідність такого.
При цьому, конституційний обов`язок оборони незалежності та територіальної цілісності України, має перевагу над бажанням заявника бути опікуном недієздатної особи за обставин існування в останньої інших членів сім`ї, які також можуть бути опікунами.
Апеляційний суд враховує, що подання органу опіки та піклування про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною матір`ю ОСОБА_2 не містить належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість заявника бути опікуном, відсутність заперечень проти цього з боку інших родичів.
Посилання заявника на те, що його сестра ОСОБА_3 не може бути опікуном над недієздатною матір`ю, оскільки перебувала на обліку у психіатра, не працює, є особою предпенсійного віку та постійно хворіє, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, враховуючи, що матеріали справи не містять і заявником не надано належних доказів неможливості ОСОБА_3 (сестри заявника та дочки недієздатної) здійснення своїх повноважень опікуна, а надана до апеляційної скарги заява, в якій вона не заперечує проти призначення опікуном ОСОБА_1 не є визначальною обставиною для призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною, оскільки питання можливості призначення опікуном ОСОБА_3 органом опіки та піклування не досліджувалось.
Неналежно вивчено питання органом опіки та піклування щодо складу сім`ї, перебування у родинних відносинах з іншими співвласниками квартири, у якій проживає недієздатна ОСОБА_2 , враховуючи, що матеріали справи містять свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_4 від 22.07.2005, згідно якого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 (а.с.14).
Доводи заявника про те, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною відповідальністю, а у зв`язку з відмовою в задоволенні заяви про призначення його опікуном недієздатна залишилась без захисту є безпідставними, оскільки у зв`язку з відмовою в задоволенні таких вимог обов`язок зі здійснення опіки покладено на орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Прилуцької міської ради, що відповідає положенням ст. 65 ЦК України.
Посилання на висновки Верховного Суду як таке із вказівкою про неоднакове застосування норм права у різних справах, хоч і у подібних правовідносинах, але з різними встановленими обставинами, не має правового значення для справи, яка є предметом перегляду, та не свідчить про різне застосування чи тлумачення норм права.
Апеляційний суд враховує, що Верховний Суд висловлює правові висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи і такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами
З врахуванням викладеного, суд першої інстанції, оцінюючи встановлені обставини справи в сукупності з нормами закону, що їх регулюють, прийшов до правильного висновку про відсутність належних і достатніх доказів наявності передбачених законом підстав для призначення опікуном ОСОБА_1 над недієздатною ОСОБА_2 при наявності інших близьких родичів, які можуть бути призначені опікунами.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм процесуального права.
За викладених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги правильних висновків суду в оскаржуваній частині не спростовують, рішення суду ухвалено з дотриманням норм процесуального права, що відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині – без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 29.01.2026.

Головуючий Судді: