ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

15 січня 2026 року 	м.Суми	

Справа №592/13425/24 
Номер провадження 22-ц/816/49/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів - Криворотенка В. І. , Сидоренко А. П. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «СУМБУД» 
на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 лютого 2025 року у складі судді Литовченко О.В., постановленої у м. Суми, 
в цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «СУМБУД» до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІБК Гідросфера», ОСОБА_2 , про стягнення грошової заборгованості,

у с т а н о в и в :

У серпні 2024 року ПрАТ «СУМБУД» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договорами купівлі-продажу майнових прав від 18 грудня 2019 року №23 та від 25 серпня 2019 року №59 в сумі 682 270 грн 00 коп. 
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 січня 2025 року прийнято відмову ПрАТ «СУМБУД» від позову до ОСОБА_1 , треті особи: ТОВ «ІБК Гідросфера», ОСОБА_2 , про стягнення грошової заборгованості. 
Провадження у справі за позовом ПрАТ «СУМБУД» до ОСОБА_1 , треті особи: ТОВ «ІБК Гідросфера», ОСОБА_2 , про стягнення грошової заборгованості – закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову. 
23 січня 2025 року представником ОСОБА_1 – адвокатом Сергеєвою С.А. подана заява про ухвалення додаткового судового рішення, яким стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати з надання правової (правничої) допомоги в сумі 20000 грн.
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 лютого 2025 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сергеєвої С.А. задоволено частково. 
Стягнуто з ПрАТ «СУМБУД» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи 15000 грн 00 коп. 
Не погоджуючись із ухвалою суду, ПрАТ «Сумбуд» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду, а у задоволенні заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення відмовити. 
Свої доводи мотивує тим, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, оскільки додаткове судове рішення ухвалюється виключно в разі завершення судового розгляду цивільної справи шляхом прийняття судового рішення. 
Вказує на те, що на час звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення у адвоката Сереєвої С.А. були відсутні повноваження представляти інтереси відповідача, адже відповідно до умов договору про надання правової (правничої) допомоги від 16 вересня 2024 року, цей договір діє до моменту ухвалення судового рішення у цій справі. 
На переконання заявника апеляційної скарги, наданий акт приймання-передачі правничих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги не є належним та допустимим доказом, оскільки не прослідковується причинно-наслідковий зв`язок з договором, сплаченою ОСОБА_3 грошовою сумою у розмірі 10 000 грн 00 коп. 16 вересня 2024 року та самим актом, як первинним бухгалтерським документом, яким визначається не лише факт надання послуг, але і вартість цих послуг. 
Звертає увагу на те, що акт приймання-передачі не містить вартості наданих адвокатом послуг, а у платіжній інструкції відсутня підстава сплати 10 000 грн 00 коп.
Крім того вказує на те, що судом першої інстанції не було наведено мотивів стягнення саме 15 000 грн 00 коп. 
Позивачем, у визначений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу подано не було. 
Відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується понесення відповідачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20000 грн 00 коп. З урахуванням вимог процесуального закону, врахувавши наявність на розгляді у судах справ між тими ж самими сторонами з приводу спірної нерухомості, що фактично включає однаковий обсяг з яким ознайомився адвокат (ознайомлення з документами клієнта, ознайомлення з матеріалами справи, ознайомлення з судовою практикою, надання консультацій, виготовлення процесуальних документів), суд дійшов висновку, що заява про розподіл судових витрат підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з ПрАТ «СУМБУД» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи 15 000 грн 00 коп.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Частиною 3 статті 142 ЦПК України визначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
Встановлено, що провадження у даній судові справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову, а тому відповідач має право на відшкодування йому понесених в суді першої інстанції судових витрат. 
Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для постановлення ухвали суду в порядку п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ухвала суду від 20 січня 2025 року якою закрито провадження у даній судові справі, відповідно до ст. 258 ЦПК України є видом судового рішення, яким завершено розгляд справи. 
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Зокрема, за змістом частин 1 - 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як передбачено частинами 1 - 5, 8 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:  у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача;  у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції представництво відповідача ОСОБА_1 здійснювала адвокат Сергеєва С.А. на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги від 16 вересня 2024 року. 
Усупереч доводам апеляційної скарги, як факт понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції так і їх розмір підтверджується наданими представником відповідача, у визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України строки, належними та допустимим доказами. 
Зокрема, умовами укладеного між адвокатом Сергеєвою С.А. та ОСОБА_1 договором про надання правової (правничої) допомоги від 16 вересня 2024 року визначено, що гонорар адвоката визначається у фіксованому розмірі, в сумі 20 000 грн 00 коп. за підготовку процесуальних документів, представництво інтересів клієнта в суді, які сплачуються протягом трьох днів з часу укладення договору, 10 000 грн 00 коп. з дня ухвалення Ковпаківським районним судом м. Суми судового рішення у справі №592/13425/24. 
Згідно платіжної інструкції від 17 вересня 2024 року, на рахунок ФОП ОСОБА_4 було перераховано 10 000 грн 00 коп., призначення платежу зазначено: сплата за договір надання правової допомоги від 16 вересня 2024 року при розгляді справи 592/13425/24 ОСОБА_1 . 
За змістом договору про надання правової допомоги від 16 вересня 2024 року слідує, що 10 000 грн 00 коп. мало бути сплачено адвокату відповідачем ОСОБА_1 протягом 30 днів з часу ухвалення судового рішення. 
Зі змісту приписів ч. 2 ст. 137 ЦПК України слідує, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами, в тому числі гонорар адвоката, що підлягає сплаті стороною. 
Колегія суддів вважає непереконливими твердження позивача про відсутність у адвоката Сергеєвої С.А. повноважень на час звернення до суду в інтересах ОСОБА_1 із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, оскільки повноваження адвоката, як представника, підтверджується долученим до заяви, поданої 23 січня 2025 року, ордером. Більш того, жодних заперечень від Ященка О.І., щодо подання цієї заяви адвокатом Сергеєвою С.А. та існування в останньої відповідних повноважень діяти від його імені, до суду не надходило. 
Визначений суд першої інстанції розмір понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами, є співмірним із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, відповідає критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру. 
Отже, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «СУМБУД» залишити без задоволення. 
Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 лютого 2025 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді: В. І. Криворотенко 

А. П. Сидоренко