УХВАЛА
 
09 грудня 2025 року
м. Київ
 
справа № 556/823/23
провадження № 61-15024ск25
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 08 липня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 02 жовтня 2025 року, прийняту за результатами перегляду рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 08 липня 2024 року, в справі за позовом   ОСОБА_2  до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,- Володимирецька селищна рада Вараського району Рівненської області, про поділ спільного сумісного майна, усунення перешкод у користуванні майном та зобов'язання вчинити дії,
встановив:
30 листопада 2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 08 липня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 02 жовтня 2025 року, прийняту за результатами перегляду рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 08 липня 2024 року, у вказаній справі.
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції з огляду на таке.
Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
До касаційної скарги заявник долучає копію платіжної інструкції від 31 жовтня 2025 року № 2.379806187.1 про сплату судового збору в сумі 5 169, 28 грн.
ОСОБА_1 вже звертався до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 08 липня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 02 жовтня 2025 року, прийняту за результатами перегляду рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 08 липня 2024 року, проте ухвалою Верховного Суду від 21 листопада 2025 року вказану касаційну скаргу було повернуто заявнику.
З інформації, що наявна в Автоматизованій системі діловодства Верховного Суду за номером касаційного провадження 61-13759ск25, вбачається, що заявником подавалась до суду платіжна інструкція від 31 жовтня 2025 року № 2.379806187.1 на суму 5 169, 28 грн, як доказ сплати судового збору за розгляд раніше поданої касаційної скарги.
Закон України «Про судовий збір» не передбачає можливості Верховному Суду зараховувати в якості судового збору кошти, що сплачені фізичними і юридичними особами за подання інших заяв чи скарг, по яким судами були ухвалені процесуальні рішення.
Таким чином, заявнику слід надати суду касаційної інстанції інший документ, що підтверджує сплату судового збору за подання саме цієї, а не раніше поданої касаційної скарги.
Разом з тим згідно з пунктом 2 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутися до суду в межах касаційного провадження 61-13759ск25 з клопотанням про повернення судового збору, який був сплачений ним за розгляд раніше поданої касаційної скарги.
Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплатіпри поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму дляпрацездатних осібза позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позовує захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров'ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як вбачається з прохальної частини касаційної скарги, судові рішення фактично оскаржуються заявником в частині задоволених позовних вимог (три вимоги немайнового характеру, а також вимоги майнового характеру).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення з позовом) судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становив 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру становив 1 відсоток ціни позову, але не менше 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0, 8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі складає 2 684, 00 грн.
Ураховуючи позовні вимоги, а також вимоги касаційної скарги, судовий збір за подання касаційної скарги на судові рішення в частині оскарження трьох вимог немайнового характеру становить 5 153, 28 грн (2 684, 00 грн * 0, 4 * 3 * 200 % * 0, 8).
Тобто ОСОБА_1 слід надати суду касаційної інстанції доказ сплати судового збору в частині оскарження вимог немайнового характеру в сумі 5 153, 28 грн.
Крім того, в частині оскарження задоволеної вимоги майнового характеру про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача половини вартості автомобіля в сумі 140 598, 00 грн судовий збір, який слід сплатити заявнику, становить 2 249, 57 грн (140 598, 00 грн * 1 % * 200 % * 0, 8).
Також заявнику слід сплатити судовий збір в частині оскарження задоволених позовних вимогмайнового характеру: про визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину житлового будинку, 1/2 частину земельної ділянки, духову шафу, варочну панель, витяжку, посудомийну машину, пральну машину, бойлер, раковину з тумбою у ванну кімнату, батут дитячий, дитячу шведську стінку, скутер; про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину житлового будинку, 1/2 частину земельної ділянки.
Згідно з пунктами 2, 9 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.
Касаційна скарга та додані до неї матеріали, а також рішення судів попередніх інстанцій не дозволяють встановити ціну позову в частині зазначених вимог майнового характеру (станом на дату подання позову до суду), оскільки неможливо встановити вартість спірного майна, визнати право власності на яке просила позивач.
Таким чином, заявнику необхідно надати суду касаційної інстанції інформацію про ціну позову в частині оскаржуваних вимог майнового характеру про визнання права власності на майно (станом на дату подання позову), самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги в цій частині, підтвердивши такий розмір належними доказами (зокрема, експертний висновок, дані загальнодоступних джерел стосовно вартості майна), та сплатити його у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням вартості спірного майна, визнати право власності на яке просила позивач, та надати суду доказ сплати судового збору за подання касаційної скарги в цій частині.
Верховний Суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов'язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення зазначених недоліків.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 08 липня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 02 жовтня 2025 року, прийняту за результатами перегляду рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 08 липня 2024 року, залишити без руху.
Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                      М. Ю. Тітов