Справа № 947/67/26
Провадження № 1-кп/947/660/26

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2026 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді – ОСОБА_1 ,
при секретарі с/з – ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025162480001262 від 21.10.2025 року у відношенні: 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого у ТОВ «Сільпо» начальником охорони, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, – 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи намір на носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, будучи обізнаним, незаконно, у порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, без передбаченого законом дозволу, придбав шляхом знахідки холодну зброю – кастет, який відноситься до контактної неклинкової холодної зброї ударно-дробильної дії та придбав, шляхом покупки, у вільному доступі ніж «GERBER», який відноситься до контактної короткоклинкової холодної зброї колючої дії.
У подальшому, ОСОБА_4 носив при собі вказану холодну зброю без передбаченого законом дозволу до 08 години 26 хвилин 21.10.2025 року, де співробітниками поліції біля будинку № 14/1 по проспекту Небесної Сотні в м. Одесі виявлено та вилучено у ОСОБА_4 вказаний кастет та ніж, що останній носив при собі без передбаченого законом дозволу.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачений ч.2 ст.263 КК України, за кваліфікуючими ознаками – носіння кастету та іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу. 
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що кастет знайшов, а ніж купив, для особистих потреб, без мети використання їх як зброї чи заподіяння шкоди будь-кому. Зазначив, що не усвідомлював на той момент необхідності отримання відповідного дозволу, однак розуміє протиправність своїх дій і шкоду, яку вони могли спричинити. Просив суд врахувати його щире каяття, позитивну характеристику та відсутність попередніх судимостей при вирішенні питання про міру покарання.
У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень. Надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
Беручи до уваги, що обвинувачений у судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся та не заперечував фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, суд, керуючись положеннями частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, після з`ясування думки всіх учасників судового провадження, дійшов висновку про можливість обмеження обсягу дослідження доказів.
Суд роз`яснив сторонам кримінального провадження зміст зазначеної норми закону, відповідно до якої, у разі визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину та за наявності згоди сторін, суд має право не досліджувати ті докази, що стосуються фактичних обставин справи, якщо вони ніким не оспорюються, за умови, що таке обмеження не суперечить завданням кримінального провадження, визначеним статтею 2 КПК України.
Під час судового розгляду суд з`ясував, що учасники процесу не заперечують проти застосування вказаної процедури, погоджуються з тим, що фактичні обставини події встановлені достатньо повно, а визнання обвинуваченим вини не викликає сумнівів у його добровільності та усвідомленості. У зв`язку з цим суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, окрім допиту самого обвинуваченого та вивчення матеріалів, що характеризують його особу, оскільки зазначені обставини не є спірними та підтверджуються сукупністю доказів, наявних у матеріалах кримінального провадження.
Суд окремо роз`яснив обвинуваченому правові наслідки застосування положень частини третьої статті 349 КПК України, а саме, що в такому випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції, оскільки вони визнаються такими, що не підлягають подальшому перегляду. Обвинувачений підтвердив, що зазначене йому зрозуміло, і наполягав на розгляді справи у скороченому порядку.
Таким чином, дотримавшись вимог кримінального процесуального закону, суд дійшов висновку, що обмеження обсягу дослідження доказів не порушує прав сторін, відповідає принципам безпосередності, змагальності та диспозитивності судового розгляду, закріпленим у статтях 22, 23, 26 КПК України, та спрямоване на забезпечення розумних строків судового провадження відповідно до статті 28 КПК України.
На підставі вищезазначеного, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особистість, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, за кваліфікуючими ознаками – носіння кастету та іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу – доведена у повному обсязі.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.
Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, позитивну характеристику, його щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, у зв`язку із чим, суд вважає за доцільне призначити покарання у вигляді штрафу.
Вирішуючи питання про долю речових доказів, суд виходить із положень статті 100 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до яких речовими доказами є предмети, що були знаряддям кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, здатні підтвердити факт чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження. Питання про речові докази вирішується судом у вироку, за правилами, визначеними частинами 9–11 цієї статті.
Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, встановив, що кастет, відноситься до контактної неклинкової холодної зброї ударно-дробильної дії та ніж «GERBER», відноситься до контактної короткоклинкової холодної зброї колючої дії. Саме незаконне носіння, зберігання або придбання такої холодної зброї без передбаченого законом дозволу становить об`єктивну сторону складу злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, та утворює самостійне суспільно небезпечне діяння. Отже, вилучений кастет та ніж є безпосередніми знаряддям кримінального правопорушення, носіння якого заборонене цивільним обігом та прямо пов`язане з інкримінованим  ОСОБА_4 діянням.
Відповідно до ч.1 ст.96-1 КК України, спеціальна конфіскація є примусовим безоплатним вилученням у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, встановлених цим Кодексом. 
Згідно з ч.1 ст.96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується, зокрема, до предметів, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, або таких, зберігання чи обіг яких є незаконними.
Оцінивши фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що вилучений кастет та ніж: є предметами, носіння якого саме по собі становить кримінально каране діяння, передбачене ч.2 ст.263 КК України; вилученої з легального цивільного обігу та обмеженої для використання приватними особами; є знаряддям кримінального правопорушення, безпосередньо пов`язаним з обставинами обвинувачення.
Верховний Суд у своїй практиці наголошує, що спеціальна конфіскація має на меті усунення з цивільного обігу предметів, використання яких створює підвищені ризики для суспільної безпеки, та не залежить від того, чи є засуджений їх власником. Визначальним є функціональний зв`язок предмета з учиненим злочином та його небезпечність.
З огляду на імперативні приписи п.1 ч.9 ст.100 КПК України, предмети, що є знаряддям кримінального правопорушення та належать обвинуваченому, підлягають конфіскації або знищенню. З урахуванням висновків експертів, а також положень Інструкції МВС України № 622 від 21.08.1998 року щодо порядку обігу зброї, суд дійшов висновку, що кастет та ніж має бути вилучений із приватного обігу та конфіскований у дохід держави, а саме – Збройних Сил України, як це відповідає інтересам державної та громадської безпеки.
У разі, якщо в подальшому відповідний предмет виявиться технічно непридатним до використання або таким, що не може бути переданий відповідним органам, він підлягає знищенню згідно з установленим порядком.
Щодо заходів забезпечення кримінального провадження, суд керується ст.174 КПК України, відповідно до якої арешт майна підлягає скасуванню у разі відпадання підстав для його застосування. Після ухвалення вироку та визначення правової долі вилученого предмета потреба у подальшому арешті відсутня. Отже, арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.11.2025 року, підлягає скасуванню.
Щодо процесуальних витрат, суд виходить із положень ст.124 КПК України, згідно з якими витрати, пов`язані із залученням експертів, у разі постановлення обвинувального вироку покладаються на засудженого. Дослідивши довідку експертної установи про здійснені витрати, суд визнає обґрунтованим стягнення із ОСОБА_4 процесуальних витрат у розмірі 3565, 60 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 124, 174, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, –

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.263 КК України та призначити показання у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять) тисяч гривень.
Стягнути  ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів на загальну суму 3565, 60 гривень
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.11.2025 року (Справа № 947/39759/25, провадження № 1-кс/947/16405/25) на кастет, який відноситься до контактної не клинкової холодної зброї ударно-дробильної дії та ніж марки «GERBER», який відноситься до контактної коротко клинкової холодної зброї.
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: Електронні носії інформації, на яких зафіксовано хід та результати слідчих (розшукових) та процесуальних дій – зберігати в матеріалах кримінально провадження; Кастет, який відноситься до контактної не клинкової холодної зброї ударно-дробильної дії та ніж марки «GERBER», який відноситься до контактної коротко клинкової холодної зброї – конфіскувати в дохід Збройних Сил України, в порядку спеціальної конфіскації (згідно приписів, передбачених статтями 96-1, 96-2 КК України), а у разі не придатності – знищити.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Київського районного
суду м. Одеси                     ОСОБА_1