ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/15203/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 року (головуючий суддя Прудник С.В.)
в адміністративній справі №160/15203/25 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 26.05.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427), яка полягає у непроведені перерахунку та у нездійсненні виплати за період з 01.03.2023 року по 01.05.2025 року пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за період з 01.03.2023 року по 01.05.2025 року провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром (з урахуванням раніше виплачених сум).
В обґрунтування позову позивач вказав, що відповідачем протиправно не проведено перерахунок та виплата позивачу пенсії без обмеження максимальним розміром на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, за період з 01.03.2023 року по 01.05.2025 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка полягає у непроведені перерахунку та у нездійсненні виплати за період з 01.03.2023 року по 01.05.2025 року пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність;
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за період з 01.03.2023 року по 01.05.2025 року провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. 
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що оскільки таке стало результатом перерахунку не в період дії загальної норми частини першої статті 2 Закону України №3668-VI, то до регулювання спірних правовідносин не застосовуються положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, а відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у непроведені перерахунку та у нездійсненні виплати за період з 01.03.2023 року по 01.05.2025 року пенсії позивача без обмеження максимальним розміром на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність та зобов`язання відповідача за період з 01.03.2023 року по 01.05.2025 року провести перерахунок та виплату пенсії позивачу без обмеження максимальним розміром на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Стосовно ж позовних вимог про зобов`язання відповідача виплатити різницю між фактично отриманими та належними до сплати сумами пенсії то у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають як такі, що є передчасними, адже матеріали справи не містять відмови відповідача у вчиненні таких дій, при цьому, що спірним у цій справі є право позивача на перерахунок пенсії, а не отримання різниці між фактично отриманими та належними до сплати сумами пенсії. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. 
Вказує, що на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.
В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржується. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 02.12.1995 року отримує пенсію за вислугу років, як працівник льотного складу цивільної авіації, яка призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2019 року у справі №160/9301/18 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 01.06.2017 року з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2020 року у справі №160/12504/19 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 01.03.2019 року з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 року у справі №160/9584/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 418 від 21.07.1992 року "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу", в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 9.08.2005 року №713 та здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 01.03.2020 року з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2020 року у справі №160/12504/19 від 06.09.2021 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено у повному обсязі.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 року у справі №160/5720/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01.03.2022 року здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром, та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.03.2022 року по день проведення перерахунку, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.12.2023 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 року у справі №160/5720/23 залишено без задоволення.
15.11.2024 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про надання інформації та її документального підтвердження, в якій просив надати конкретну, ґрунтовну і вичерпну інформацію, а також її документальне підтвердження щодо ряду питань. Позивач вказує, що конкретної відповіді на всі поставлені питання не отримав.
25.03.2025 року позивач знову звернувся до відповідача із письмовою заявою про надання інформації та її документального підтвердження, в якій просив:
Надати конкретну, ґрунтовну і вичерпну інформацію, а також її документальне підтвердження щодо поставлених ним питань.
Позивач вважає, що пенсійний орган не надав йому конкретної відповіді на поставлені питання.
07.05.2025 року позивач отримав від відповідача довідку про доходи за період з січня 2018 року по квітень 2025 року, з якої вбачається, що за період з 01.03.2023 року по 01.05.2025 року пенсійний орган не проводив перерахунок та виплату пенсії позивача без обмеження максимальним розміром на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не проведенні перерахунку та виплати позивачу пенсії без обмеження максимальним розміром на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, за період з 01.03.2023 року по 01.05.2025 року.
Суд першої інстанції позов задовольнив частково.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. 
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначаються Законами України від 09.07.2003 року №1058-VI «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ .
Відповідно до статті 51 Закону № 1058-IV пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятим на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Частиною 3 статті 53 Закону України №1788-ХІІ встановлено, що працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах, пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на пенсію за вислугу років (ч.1 ст.64 та ст.65, 66, 69), одержуваного перед її припиненням, і призначаються в розмірах, передбачених частинами першою - третьою, шостою статті 19 та статтею 21 цього Закону для пенсій за віком, і не можуть перевищувати 85 процентів заробітку для працівників льотно-випробного складу та 75 процентів заробітку для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах. 
При цьому розмір пенсії для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, не може перевищувати дві з половиною величини середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається пенсія.
У статті 54 Закону України № 1788-ХІІ зазначено, що працівники льотного і льотно-випробного складу після досягнення 50 років і за наявності вислуги років на цих посадах станом на 1 квітня 2015 не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок мають право на пенсію за вислугу років незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті.
Обмеження максимального розміру пенсії вперше були введені в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI.
За правилами статті 2 Закону України № 3668-VI, який набрав чинності 01.10.2011 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначені (перераховані) відповідно до МК України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови ВР України від 13.10.1995 року «Про затвердження Положення про помічника консультанта народного депутата України» не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Згідно частини 3 статті 85 Закону України № 1788-ХІІ максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Згідно абзацом 1 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України № 3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин 2 та 3 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
Наведене в сукупності дозволяє дійти висновку, що вказані норми Закону України №3668-VI стосуються виплат пенсії, призначеної до 01.10.2011 року, та розмір якої на час призначення перевищував встановлений цим Законом її максимальний розмір. 
Виплата таких пенсій здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків до того моменту, коли встановлений максимальний розмір пенсії відповідатиме розміру відповідної пенсії.
Згідно з абзацом 1 пункту 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положення» Закону України №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом (набрав чинності 01.10.2011).
Водночас, матеріалами справи підтверджується, що пенсія позивачу призначена з 02.12.1995 року.
Отже, на пенсійні правовідносини позивача не поширюється обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, що встановлене Законом України №3668-VI.
При цьому абзацом другим пункту 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положення» Закону України №3668-VI визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин 2 та 3 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
Наведені в пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3668-VI норми є спеціальними, оскільки дія їх розповсюджується на окрему групу суб`єктів, яка обумовлена певними особливостями (зокрема, осіб, пенсія яким призначена до набрання чинності цим Законом, в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом тощо).
Оскільки на момент набрання чинності Законом України №3668-VI пенсія позивача не перевищувала законодавчо встановленого максимального розміру, на позивача не поширюються норми пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3668-VI.
Тлумачення пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії:
1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01.10.2011 року і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений Законом України № 3668-VI
2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01.10.2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом.
Порушення вищезазначених норм призведе до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.
Виокремлення осіб другої вказаної групи, без застосування до них положень пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3668-VI, може призвести до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з можливим перевищенням встановленого статтею 2 даного Закону обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.
Такий підхід відповідно до пункту 3 частини першої статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06.09.2012 року №5207-VI вважається непрямою дискримінацією - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.
Крім того, норми пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №3668-VI є лише частиною вказаного нормативно-правового акту, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту «обмеження максимального розміру пенсії» за колом осіб в момент набуття чинності Закону України №3668-VI та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.
Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним Законом №3668-VI він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону України № 3668-VI). 
Норми статті 2 Закону України № 3668-VI кореспондуються з положеннями частини 3 статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ.
Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону України № 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.06.2020 року у справі № 580/234/19.
Матеріалами справи підтверджується, що внаслідок перерахунку пенсії позивача (яка призначена в 1995 році, т.т до набрання чинності Законом України №3668-VI), розмір пенсії позивача перевищив максимальний розмір пенсії, що встановлений Законом України № 3668-VI.
Оскільки таке перевищення стало результатом перерахунку не в період дії загальної норми частини 1 статті 2 Закону України №3668-VI, то до регулювання спірних правовідносин не застосовуються положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, а відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427), яка полягає у непроведені перерахунку та у нездійсненні виплати за період з 01.03.2023 року по 01.05.2025 року пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) без обмеження максимальним розміром на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) за період з 01.03.2023 року по 01.05.2025 року провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) без обмеження максимальним розміром на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. 
Ураховуючи те, що в частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції учасниками справи не оскаржувалося, тому в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства, що регулює дані правовідносини. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 13.01.2026 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя Л.А. Божко 

суддя О.М. Лукманова