ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/10764/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Димарчук Т.М., 
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач) про:
визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану”;
зобов`язання виплатити одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану”, в розмірі 1 млн грн.
В обґрунтування позову зазначає, що прийнятий на військову службу у Збройні Сили України за контрактом 06.12.2022, тобто під час воєнного стану у віці до 25 років. 
До 13.01.2023 проходив військову службу у складі Військової частини НОМЕР_2 . 14.01.2023 переведений до складу Військової частини НОМЕР_1 , де проходив військову службу до 26.02.2025. З 27.02.2025 по теперішній час проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 .
У періоди, зокрема: з 07.02.2023 по 11.05.2023, з 14.06.2023 по 25.07.2023 брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, що підтверджується довідкою від 01.02.2025 №789. 24.07.2023 при безпосередній участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконанні бойових завдань, одержав вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин задньої поверхні шиї, вогнепальне осколкове дотичне поранення м`яких тканин спини праворуч, вогнепальне осколкове нарізне поранення м`яких тканин спини ліворуч, що підтверджується довідкою від 10.08.2023 № 2869.
Станом на 13.02.2025 - день набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану” (далі - Постанова №153), ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , не притягався до кримінальної чи адміністративної відповідальності за вчинення військових правопорушень.
Відтак вважає, що Військовою частиною НОМЕР_1 йому протиправно не виплачена одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах, передбачена Постановою №153, що стало підставою звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у відповідності до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
У поданому до суду 14.10.2025 відзиві на позовну заяву представник Військової частини НОМЕР_1 просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що витяг із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.02.2025 №57 засвідчує, що ОСОБА_1 26.02.2025 справи та посаду здав, вибув до нового місця служби, і з 26.02.2025 виключений зі списків особового складу та з усіх видів забезпечення Військової частини НОМЕР_1 . З цієї дати Військова частина НОМЕР_1 припинила ведення особової справи, облік грошового забезпечення, формування первинних фінансових документів і будь-які повноваження, пов`язані з призначенням, нарахуванням та виплатою коштів на користь зазначеного військовослужбовця.
За наведених обставин Військова частина НОМЕР_1 після 26.02.2025 не має жодних правових підстав і повноважень призначати, нараховувати або виплачувати будь-які суми на користь ОСОБА_1 , у тому числі спеціальні виплати, передбачені Постановою №153. Компетенція щодо формування індивідуального рішення, перевірки критеріїв, оформлення первинних документів і виконання бюджетного зобов`язання належить військовій частині, де військовослужбовець фактично проходить службу після виключення зі списків іншої частини. 
Крім того зазначає, що 01.09.2025 до Військової частини НОМЕР_1 представником позивача надіслано запит інформаційного характеру щодо надання відомостей і копій документів про проходження служби ОСОБА_1 . При цьому адвокатський запит не містив звернення про призначення, нарахування чи виплату будь-яких коштів на користь позивача і не ініціював установленої відомчими актами процедури прийняття індивідуального рішення про виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах.
Отже, жодної вимоги щодо будь-яких виплат у встановленому порядку до Військової частини НОМЕР_1 заявлено не було.
Відповідь Військової частини НОМЕР_1 на адвокатський запит має суто інформаційний характер про надання відомостей і документів та не є відмовою у призначенні, нарахуванні чи виплаті будь-яких сум. У зазначеній відповіді надано фактичні відомості щодо проходження служби позивачем, інформацію про дисциплінарне стягнення, а також повідомлено про направлення довідки про безпосередню участь останнього у заходах із забезпечення оборони. 
Зазначає, що питання призначення і виплати грошових сум військовослужбовцю вирішується в адміністративному порядку на підставі його рапорту та з дотриманням службової підлеглості. Відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України звернення з особистих питань служби, у тому числі щодо грошового забезпечення та спеціальних виплат, подаються по команді за місцем фактичного проходження служби військовослужбовця, чого у даному випадку не було.
З наведених підстав просив відмовити в задоволенні позову повністю.
У поданих до суду додаткових поясненнях представник позивача зазначив, що одноразова грошова винагорода, передбачена Постановою №153 входить до складу грошового забезпечення військовослужбовця. Право на її отримання виникає з моменту набрання чинності вказаною Постановою (13.02.2025). На цю дату ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , перебував у її списках особового складу та обліку грошового забезпечення. Саме тому обов`язок із нарахування та виплати такої винагороди покладається на Військову частину НОМЕР_1 , яка жодних дій на виконання вказаної виплати не вчинила. Посилання відповідача на те, що 26.02.2025 ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення Військової частини НОМЕР_1 , не звільняє його від виконання обов`язку виплати особі належного їй грошового забезпечення
З наведених підстав просив позовні вимоги задовольнити.
Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 06.12.2022 по 13.01.2023 проходив військову службу за контрактом у складі Військової частини НОМЕР_2 . 14.01.2023 по 26.02.2025 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . З 27.02.2025 по теперішній час проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_3 (а.с.6-9).
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 11.07.2025 №19, ОСОБА_1 дійсно в період з 07.02.2023 по 11.05.2023, з 14.06.2023 по 20.06.2023, з 20.07.2023 по 23.07.2023 брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, перебуваючи в: Донецька область, Краматорський район, Слов`янська МТГ, Лиманська МТГ, Олександрівська СТГ; Донецька область, Бахмутський район, Сіверська МТГ, Соледарська МТГ, Званівська СТГ; АДРЕСА_1 . Станом на 26.02.2025 випадків притягнення до кримінальної відповідальності не обліковано; випадків притягнення до адміністративної відповідальності за військові адміністративні правопорушення не обліковано; дисциплінарних стягнень за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни та строк дії яких не закінчився не обліковано (а.с.25).
Даний факт підтверджується також довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 01.02.2025 №789 (а.с.10).
Як слідує з довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 10.08.2023 № 2869, наданої Військовою частиною НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_1 24.07.2023 отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин задньої поверхні шиї. Вогнепальне осколкове дотичне поранення м`яких тканин спини праворуч. Вогнепальне наскрізне осколкове наскрізне поранення м`яких тканин спини ліворуч. За обставин: при безпосередній участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу Військової частини НОМЕР_1 , поблизу АДРЕСА_2 , внаслідок обстрілу зі стрілецької зброї отримав поранення. Під час бойових дій був у засобах індивідуального захисту (шолом, бронежилет). У стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не перебував (а.с.10 зворот).
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2025 №57 (по стройовій частині) старшого солдата військової служби зва контрактом ОСОБА_1 , колишнього солдата резерву 23 запасної роти Військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командира Десантно-штурмових військ Збройних Сил України від 06.01.2055 №5-РС на посаду курсантом навчального взводу навчальної роти навчального батальйону Військової частини НОМЕР_2 , з 26.02.2025 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.24).
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн грн за тривалість проходження служби в бойових умовах, передбаченої пунктом 4 Постанови №153, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ).
Частиною третьою статті 1 Закону 2232-ХІІ визначено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з частиною дев`ятою статті 1 Закону 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
До категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.
Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку. Форма, порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначаються Кабінетом Міністрів України, а для військовослужбовців - відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, розвідувальними органами України, Управлінням державної охорони України та Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні” введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Законом, що відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 за №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).
За змістом частини першої статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Приписами частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII унормовано, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Кабінетом Міністрів України 11.02.2025 прийнято постанову №153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану” (далі - Постанова №153).
Згідно з пунктом 3 Постанови №153 установлено, що учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Пунктом 4 Постанови №153 визначено, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 №2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.
За змістом частини першої статті 52 Закону України “Про Кабінет Міністрів України” постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.
Постанова Кабінету Міністрів України “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану” від 11.02.2025 за №153 набрала чинності 13.02.2025, з дня її офіційного опублікування в газеті “Урядовий кур`єр”.
Таким чином, аналізуючи зміст положень Постанови №153 можна дійти висновку, що реалізація права особи на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1000000 гривень можлива за умови дотримання встановлених цією Постановою вимог, які мають існувати в сукупності, а саме: вік призову на військову службу до 25 років; бути особою рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення; бути прийнятим або призваним на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 №64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 №2102-IX, до набрання чинності цією постановою - 13.02.2025 у віці до 25 років; проходити військову службу; брати безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (надалі по тексту також - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності вказаною постановою - 13.02.2025, або строком менше шести місяців із розрахунку 1/6 від 1 млн гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених), або менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни; відсутності притягнення до відповідальності два або більше разів за сукупністю дисциплінарних стягнень строку дії яких не закінчився.
В подальшому Міністром оборони України видано Доручення №999/уд від 20.02.2025 (далі - Доручення №999/уд) відповідно до якого передбачено виплату одноразової грошової допомоги після укладення контракту на проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу, затвердженого Постановою, у розмірі один мільйон гривень, яка виплачується трьома частинами (далі - Допомога); одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - Винагорода) у розмірі один мільйон гривень. Виплата здійснюється один раз за весь період проходження військової служби та не підлягає поділу на частини.
Дорученням № 999/уд визначено, що право на винагороду мають виключно особи рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які до набрання чинності Постановою (до 13.02.2025) у віці до 25 років (яким не виповнилося 25 років) були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (далі військовослужбовці) строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на 13.02.2025.
Підтвердження участі військовослужбовців у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій здійснюється на підставі щонайменше одного документа з кожної з наступних груп: а) бойовий наказ (бойове розпорядження); б) журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно- вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення; в) рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових в районах ведення воєнних (бойових) дій.
Військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на 13.02.2025, Винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від одного мільйону гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених).
Військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на 13.02.2025 у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон), винагорода виплачується в повному обсязі.
Цим же дорученням, зобов`язано командування видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України проводити заходи внутрішнього контролю шляхом здійснення попередніх перевірок законності нарахування Винагороди та Допомоги.
З матеріалів справи слідує, що позивач претендує на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 1 млн грн, оскільки вважає, що у нього дотримані усі умови та вимоги, передбачені Постановою 153.
Зокрема, на момент укладення контракту (грудень 2022 року) позивачу не виповнилося 25 років.
ОСОБА_1 в період з 07.02.2023 по 11.05.2023, з 14.06.2023 по 20.06.2023, з 20.07.2023 по 23.07.2023 брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, перебуваючи в: Донецька область, Краматорський район, Слов`янська МТГ, Лиманська МТГ, Олександрівська СТГ; Донецька область, Бахмутський район, Сіверська МТГ, Соледарська МТГ, Званівська СТГ; Харківська область, Чугуївський район, Слобожанська СТГ.
24.07.2023 позивач отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин задньої поверхні шиї. Вогнепальне осколкове дотичне поранення м`яких тканин спини праворуч. Вогнепальне наскрізне осколкове наскрізне поранення м`яких тканин спини ліворуч. За обставин: при безпосередній участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу Військової частини НОМЕР_1 , поблизу АДРЕСА_2 , внаслідок обстрілу зі стрілецької зброї.
Не заперечуючи ймовірного права позивача на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах, передбаченої Постановою 153, суд зазначає наступне.
Так, загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 №548-XІV (далі - Статут).
Згідно з статтею 14 Статуту із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Відповідно до пунктів 1, 2 розділу І Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 №531 цей Порядок визначає механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі - Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту.
З питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання, - до наступного прямого командира (начальника).
Згідно з пунктом 6 розділу ІІІ Порядку усі рапорти, які потребують розгляду (прийняття рішення) командиром військової частини, попередньо обов`язково реєструються службою діловодства.
З матеріалів справи слідує, що позивач звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , зі списків якої він був виключений 26.02.2025. Після виключення зі списків вказаної військової частини будь-яких звернень чи рапортів до відповідача з приводу виплати (або ініціювання збору документів для виплати) одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн гривень у зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України Постанови 153, не подавав. Відповідно відповідач не розглядав питання з приводу наявності чи відсутності у ОСОБА_1 права на вказану виплату.
Водночас, суд звертає увагу на ту обставину, що звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах, про що неодноразово було зазначено Верховним Судом, зокрема у постановах від 03.03.2020 у справі №331/5314/16-а, від 15.04.2020 у справі №712/11800/17, від 11.11.2021 у справі №640/13941/20.
Суд погоджується з доводами представника відповідача відносно того, що після виключення ОСОБА_1 зі списків та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 , командування військової частини (враховуючи відсутність відповідного рапорту (звернення) військовослужбовця, що вибув з проханням здійснити певні виплати) не мало правових підстав і повноважень ініціювати призначення, нарахування або виплату будь-яких сум на користь ОСОБА_1 , у тому числі одноразової грошової виплати у розмірі 1 млн грн передбаченої Постановою №153.
З матеріалів справи слідує, що на інформаційний запит представника позивача (а.с.11) Військовою частиною НОМЕР_1 було надану відповідь та документи, які витребовувались. 
Натомість, адвокатський запит не містив звернення про призначення, нарахування чи виплату будь-яких коштів на користь позивача і не ініціював установленої відомчими актами процедури прийняття індивідуального рішення про виплату одноразової грошової винагороди ОСОБА_1 за тривалість проходження служби в бойових умовах.
Отже, Військова частина НОМЕР_1 не розглядала рапорту позивача та документів, які могли б підтвердити (чи спростувати) його право на отримання одноразової грошової винагороди. Відповідно військова частина не вирішувала, а тим паче не відмовляла ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах, передбаченою Постановою 153.
Суд вказує на те, що дискреційні повноваження відповідача - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначених статтею 2 КАС України, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею; завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади; принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності; перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства; адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.
Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач не звертався до відповідача із вирішенням питання про виплату йому одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах, передбаченої Постановою №153, а адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до статті 139 КАС України відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення інших судових витрат учасниками справи суду не надано.
Керуючись статтями 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.М. Димарчук