Справа № 569/24515/25

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
05 грудня 2025 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Дашян К.Е., розглянувши матеріали справи які надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Рівному про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 497035 зазначено, що 29.10.2025 року 04:59:00 м. Рівне, вулиця Київська 110 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volvo XC70 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alkotest Dreger 2306 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився. Відеофіксація 470588, 476636, чим порушив п. 2.5 ПДР – Відмова особи, яка керує ТЗ, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
Під час розгляду справи ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав та пояснив, що їде в госпіталь згідно медичного направлення, тому не має можливості пройти огляд, а порушення мови викликано пошкодженням шиї. Згодом після проходження медичних процедур самостійно звернувся в медичний заклад де пройшов огляд на визначення стану сп`яніння.
Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Стаття 251 КУпАП вказує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Частина 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».
Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).
В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
За правилами ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
З наданого висновку КП «Рівненського обласного центру психічного здоров`я населення» РОР, наданих результатів лабораторних досліджень від 29.10.2025 року та результатів токсилогічного дослідження №546/116 вбачається, що ОСОБА_1 пройшов дослідження на предмет наявності сп`яніння, забір зразка відбирався о 11:18 год.. Згідно висновку огляду у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено.
Судом встановлено, що інспектором поліції під час зупинки, а саме 29.10.2025 року не встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Volvo XC70. Наявність відеозапису не підтверджує жодним чином керування ним транспортним засобом, крім того з відеозапису так і з самого протоколу жодних підозр стосовно нібито виявленого алкогольного чи то наркотичного сп`яніння не озвучувалось, а також не вказувалось про наявність у водія ОСОБА_1 жодних ознак алкогольного сп`яніння, які описано в протоколі ЕПР 1 №497035, навіть досліджуючи відеозапис із нагрудних камер працівників поліції не вбачається жодних описаних в протоколі ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 1 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735. (далі - Інструкція). Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Таким чином, згідно Інструкції, підставами для проведення огляду на стан сп`яніння є виявлення безпосередньо поліцейським певних ознак.
В подальшому, інспектором поліції формально названо такі ознаки сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови.
З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що усі вищезгадані ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 відсутні, поведінка відповідає обстановці та є адекватною, супроводжується чіткими формулюваннями питань, які безпосередньо пов`язані з підставами зупинки, законністю дій поліцейських, а сам діалог з поліцейськими системний та послідовний. 
У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsarv. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.
Презумпція невинуватості розповсюджується також при доведенні винуватості у справах про адміністративні правопорушення.
Законодавець визначив перелік, доказів, серед яких один лише протокол не може бути беззаперечним доказом вини правопорушника, дана позиція підтверджується і сталою судовою практикою зокрема постановою Деснянського районного суду м. Києва в справі №754/11700/16-п від 09.11.2016 року зроблено висновок про те, що: в порушення вимог ст.251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодного доказу вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених в протоколі. 
Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП. 
Дана правова позиція відображена і в інших судових рішеннях
Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50- 55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.
Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України та п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №7 "Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина" обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, які повинні визнаватися недопустимими.
Однак, наявний відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції, не є безперервним, що вказує що такі відеозаписи не можуть вважатись належними та допустимими доказами у даній справі.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. 
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 26 червня 2019 року у справі № 536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17 (ЄДРСРУ № 82707106).
На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що провадження у справі слід закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, п. 1 ст. 247, ст. ст. 251, 283, 284, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом десяти днів.

Суддя Рівненського міського суду Кристина ДАШ`ЯН