ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/11368/25 Справа № 207/730/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бистрова Л.О. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:
судді-доповідача    Никифоряка Л.П.,
суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,
за участі секретаря судового засідання Сахарова Д.О.,

Учасники справи:
заявник/позивач Керівник Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області,
особа, в інтересах якої подано позов, Кам`янська міська рада Дніпропетровської області, 
відповідач ОСОБА_1 ,
розглянув відкрито в залі судових засідань апеляційного суду в м. Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Південного районного суду міста Кам`янського від 17 жовтня 2025року, головуючий у суді першої інстанції Бистрова Л.О.
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст заявлених вимог 
В провадженні Південного районного суду міста Кам`янського перебуває цивільна справа за позовом Керівника Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області, який діє в інтересах Кам`янської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні та розпорядженні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 .
15 жовтня 2025року Керівник Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області Кузьменко Сергій Сергійович, який діє в інтересах Кам`янської міської ради, подав в суд заяву про забезпечення позову, в якій вимагав вжити заходи забезпечення позову, а саме заборонити ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо гаражу, загальною площею 23,8кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2508675112020), відомості щодо якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у тому числі шляхом укладення договорів купівлі-продажу, дарування, міни, про задоволення вимог іпотекодержателя, поділу, об`єднання об`єкта тощо.
Існування таких вимог заявник пов`язував із тим, що предметом позову у справі є усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою прибережної захисної смуги річки Дніпро та її повернення шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва — гаражу № НОМЕР_1 , власником якого є відповідач ОСОБА_1 . На теперішній час право відповідача в будь-який момент розпорядитись гаражем нічим не обмежено.
Стверджував, що самочинне будівництво гаражу відбулося за відсутності права користування земельною ділянкою, без погодження проекту землеустрою та матеріалів відведення земельної ділянки з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства та без затвердження у встановленому законодавством порядку проектної документації на будівництво, на території, забудова якої заборонена на законодавчому рівні, з реєстрацією прав на підставі фіктивних документів, чим грубо порушені права територіальної громади.
Наполягав на тому, що у випадку задоволення позовних вимог виконання в майбутньому судового рішення у даній справі безпосередньо пов`язано із збереженням вказаної земельної ділянки під самочинно збудованим гаражем до винесення рішення суду, а у разі реалізації відповідачем під час розгляду справи вказаного гаражу добросовісному набувачу, повернення земельної ділянки територіальній громаді міста буде утрудненим.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції 
Ухвалою Південного районного суду міста Кам`янського від 17 жовтня 2025року заяву Керівника Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області Кузьменко С.С., який діє в інтересах Кам`янської міської ради, про забезпечення позову задоволено.
Заборонено ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам, у тому числі органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі шляхом укладення договорів купівлі-продажу, дарування, міни, про задоволення вимог іпотекодержателя, поділу, об`єднання об`єкта у тому числі, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутного капіталу юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо об`єкту нерухомого майна: гаражу, загальною площею 23,8кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2508675112020).
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив доведеності доводів заявника про можливість утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
24 жовтня 2025 року ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_2 , подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою системи “Електронний суд” апеляційну скаргу на ухвалу Південного районного суду міста Кам`янського від 17 жовтня 2025 року.
В апеляційній скарзі висловив вимогу про скасування ухвали суду про забезпечення позову та просив відмовити у задоволенні заяви.
Незаконність та необґрунтованість ухвали суду на думку заявника полягає у тому, що судом першої інстанції не обґрунтовано жодних ризиків відчуження чи перереєстрації гаражу відповідачем. 
Скаржник стверджував, що обраний позивачем захід забезпечення позову спрямований не на предмет спору, яким є земельна ділянка, а на інший об`єкт цивільних прав — гараж, що є втручанням у право власності позивача. 
Також звертав увагу, що суд першої інстанції не розглянув питання зустрічного забезпечення, що свідчить про формальний підхід до втручання в майнову сферу відповідача.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Інші учасники справи своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористались та відзиву на апеляційну скаргу не подавали. 
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 листопада 2025року відкрито апеляційне провадження у справі. 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2025року справу призначено до судового розгляду на 1550год 23 грудня 2025року.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.
Як правову підставу для задоволення заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виснував, що не вжиття заходів забезпечення позову в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.
Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення так як судом першої інстанції при постановленні ухвали додержані норми матеріального і процесуального права.
Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пункті 2 якої передбачено, що позов може забезпечуватись, зокрема, забороною вчиняти певні дії.
Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Також заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.
Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим або ж ускладниться ефективний захист чи поновлення порушених або оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог чи перешкодить ефективному захисту або поновленню порушених прав позивача.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Обґрунтовуючи необхідність застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо гаражу № НОМЕР_1 , розташованого по АДРЕСА_2 , керівник Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області посилався на те, що вказаний гараж є самочинним будівництвом, яке відбулось за відсутності права користування земельною ділянкою, на території прибережної захисної смуги річки Дніпро, забудова якої заборонена, з реєстрацією прав на підставі фіктивних документів, чим грубо порушені права територіальної громади, та на теперішній час право відповідача в будь-який момент розпорядитись гаражем нічим не обмежено.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої станом на 23 серпня 2022року, номер інформаційної довідки — 308050116, за ОСОБА_1 15 листопада 2021року зареєстровано право приватної власності на гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 23,8кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2508675112020, номер запису про право власності — 45104338.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
В свою чергу, колегія суддів зазначає, що під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження суду під час розгляду спору по суті і не вирішується під час розгляду клопотання про забезпечення позову. Вказані висновки є тотожними висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 10 вересня 2025року у справі 907/523/25.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Оскільки у цій справі прокурор звернувся до суду з вимогами про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою та її повернення територіальній громаді шляхом знесення самочинно збудованого гаражу, а також про скасування державної реєстрації права власності на гараж за відповідачем, то в цьому випадку має досліджуватись така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, та водночас має досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких позивач звернувся до суду.
З матеріалів справи вбачається, що заява про забезпечення позову за своїм змістом відповідає вимогам статті 151 ЦПК України і відповідає суті інституту забезпечення позову, як гарантії дотримання прав особи, в інтересах якої подано позов, у разі ухвалення судом рішення на користь позивача.
Нерухоме майно – гараж, щодо якого позивач просить вжити заходи забезпечення позову, розташований на спірній земельній ділянці, перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження якою просить усунути позивач. При цьому, відповідач не позбавлений можливості вчинити дії, в тому числі щодо зміни власника гаражу, які ускладнять поновлення інтересів територіальної громади в рамках цього позовного провадження та призведуть до необхідності звертатися з новим позовом.
Тож, суд апеляційної інстанції підставно враховує доводи позивача щодо можливості відповідача змінити власника нерухомого майна, яке розташоване на спірній земельній ділянці, шляхом розпорядження таким об`єктом нерухомого майна.
У разі відчуження відповідачем гаражу на користь третіх осіб, ухвалення судом у цій справі можливого рішення про задоволення позову прокурора не матиме наслідком захист порушеного права територіальної громади на спірну земельну ділянку. У цьому випадку необхідним буде звернення з новим позовом до нового власника нерухомого майна та порушене право не зможе бути захищене судом.
Оскаржувані заходи забезпечення позову стосуються предмета позову та за цією ознакою є такими, що відповідають вимозі адекватності заходів забезпечення, а тому колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в цій частині. По суті такі заходи спрямовані на збереження існуючого наразі стану речей, а відтак є ефективним засобом запобігання неможливості чи утруднення ефективного захисту прав, за захистом яких керівник Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області звернувся до суду позовом, у разі задоволення позовних вимог.
Очевидною є можливість відповідача, за яким зареєстровано право власності на гараж, що розташований на спірній земельній ділянці, в будь-який момент розпорядитись цим майном, що може ускладнити виконання майбутнього рішення суду у випадку задоволення позову.
Заборона вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо гаражу, який розташований на спірній земельній ділянці, надасть змогу уникнути переходу права власності на нього до інших осіб та забезпечить можливість ефективного захисту в судовому порядку прав територіальної громади в спірних правовідносинах у випадках задоволення позову.
Позивачем наведено достатньо переконливі та мотивовані підстави, які свідчать про реальну імовірність ускладнення ефективного захисту порушених прав, за захистом яких прокурор звернувся до суду в межах цієї справи, у випадку невжиття заходів забезпечення позову.
Тож, в сукупності наведені позивачем доводи переконливо вказують на необхідність забезпечення позову.
Звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник не спростував висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для застосування заходів забезпечення позову, про які у своїй заяві просив позивач, та не довів порушення ним норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права.
Суд апеляційної інстанції вважає, що вжитий захід забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти дії відповідає вимогам співмірності, розумності та збалансованості інтересів сторін.
Обраний захід забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна є тимчасовим, на період вирішення спору по суті, з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких позивач звернувся до суду.
Отже, доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для забезпечення позову у цій справі, безпідставність застосування заходів забезпечення позову є необґрунтованими.
Щодо доводів скаржника про не вирішення судом першої інстанції питання зустрічного забезпечення колегія суддів зазначає, що за змістом диспозитивних положень статті 154 ЦПК України реалізація заходів зустрічного забезпечення є саме правом суду, а не його обов`язком, за винятком випадків, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України. Саме собою незазначення в оскаржуваній ухвалі про вирішення питання зустрічного забезпечення не можна вважати допущеним судом першої інстанції істотним процесуальним порушенням, достатнім для скасування ухвали про забезпечення позову. З метою захисту своїх прав відповідач не позбавлений можливості звернутися з клопотанням про зустрічне забезпечення.
Згідно статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог процесуального права та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Сукупність вищезазначених обставин та положень закону дають підстави вважати, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову. 
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм процесуального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність та обґрунтованість ухвали суду, що дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 375 ЦПК України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –
У Х В А Л И В:
Залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 .
Ухвалу Південного районного суду міста Кам`янського від 17 жовтня 2025року - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 23 грудня 2025року.

Судді: