Справа № 211/12681/25
2/212/2056/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2026 року місто Кривий Ріг
Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі:
головуючого судді – Козлова Д. О.,
за участю секретаря – Пижик В. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
за участі позивача – ОСОБА_1 ,
відповідачки – ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду із даним позовом, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що він сплачує аліменти на утримання свого сина, ОСОБА_3 , 2013 р. н., в розмірі 1/4 частини від доходу щомісячно до повноліття дитини на користь ОСОБА_2 , з якою дитина мешкає. Додавав, що він проходить службу у лавах ЗСУ з 24.03.2022 року та відповідно до довідки від 04.10.2024 року ВЛК № 23160 придатний до проходження служби у військових частинах забезпечення, що обмежує розмір його грошового забезпечення, що підтверджується інформацією про його дохід на службі. Також додавав, що він одружився 20 лютого 2025 року. Отже, з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів змінився його майновий та сімейний стани. Додавав, що наразі він не має заборгованості зі сплати аліментів на утримання сина. Однак у зв`язку із змінами в сімейному та майновому стані позивач не в змозі платити визначений рішеннями суду розмір аліментів в сумі 1/4 частини від усіх видів заробітку на утримання сина на користь ОСОБА_2 , на підставі чого просив суд зменшити розмір аліментів, встановлений рішенням суду про стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання сина, ОСОБА_3 , 2013 р. н., з розміру 1/4 частини до розміру 1/6 частки від доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання такого позову.
Позивач у судовому засіданні надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, наполягаючи на задоволенні заявлених ним позовних вимог, вважаючи достатнім суму аліментів у розмірі 1/6 частки від його доходу для утримання неповнолітньої дитини, яка мешкає із відповідачкою, додаючи, що відповідачка нецільовим шляхом використовує отримані від нього аліменти на сина, ОСОБА_4 . Просив суд задовольнити позов повністю.
Відповідачка у судовому засіданні не визнавала заявлені ОСОБА_1 до неї позовні вимоги, які вважала необґрунтованими, оскільки спільний для сторін син мешкає із нею та часто хворіє, а вона, мешкаючи удвох із сином, ОСОБА_4 , отримує маленьку зарплату в сумі 9500 грн. на місяць, чого їй із сином не вистачає на проживання, бо доводиться також винаймати житло для проживання. Додавала, що з неї за рішенням суд також було стягнуто аліменти на утримання старшої доньки на навчання в розмірі 1/6 частки від доходів, а також вона перебуває на стадії розірвання шлюбу із своїм чоловіком. Просила суд відмовити у задоволені позову.
Таким чином суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом було встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження, виданим 1 серпня 2013 року Довгинцівським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Криворізького міського управляння юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 655 від 1 серпня 2013 року, вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якого вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .
Також відповідно до постанови від 06.01.2026 року держаного виконавця вбачається, що у провадженні Довгинцівського відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області перебуває виконавче провадження № 49108027 про примусове виконання рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу на підставі виконавчого листа, виданого 10.03.2015 року по справі № 216/7705/14-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина, ОСОБА_3 , 2013 р. н., у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
У свою чергу згідно із свідоцтвом про шлюб, виданим 20 лютого 2025 року Звягельським відділом ДРАЦС у Звягельському районі Житомирської області, актовий запис № 43, вбачається, що 20 лютого 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 одружились, внаслідок чого дружині було присвоєно прізвище ОСОБА_7 .
Відповідно до довідки про суми грошового забезпечення від 20.10.2025 року та від 27.11.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 від 24.03.2022 року по 27.11.2025 року перебував на службі у ВЧ НОМЕР_1 , де отримував в середньому по 41777,92 грн. на місяць (1754672,53 / 42 = 41777,92) без відрахуванням з такої суми податків та зборів. При цьому в нього відсутня заборгованість станом на 01.11.2025 року зі сплати аліментів.
На теперішній час ОСОБА_1 проходить службу у ВЧ НОМЕР_2 НГУ, що вбачається з постанови від 06.01.2026 року державного виконавця в рамках ВП № 49108027.
Суд зазначає, що за змістом ст. 18 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини кожна дитина має право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
На підставі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК) батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
За ч. 1 ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
На підставі ч. 2 ст. 182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Натомість мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Зі змісту ст. 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
На підставі п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вбачається, що за ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При цьому в новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Суд на підставі наведених норм права та встановлених обставин справи зазначає, що внаслідок одруження позивача, ним не було доведено погіршення майнового стану ОСОБА_1 , оскільки в суді не підтверджено зменшення розміру доходів останнього, зокрема, через зміну місця несення служби, що підтверджується долученими до справи довідками про розмір грошового забезпечення позивача. Отже, в суді не було доведено суттєве зменшення доходів ОСОБА_1 внаслідок його одруження.
Так суд зауважує, що зміна сімейного стану позивача внаслідок його одруження не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 16 вересня 2020 року по справі № 565/2071/19.
Крім того суд зазначає, що наявність на утриманні позивача дружини не доводить необхідність зменшення розміру аліментів, визначеного відповідно до положень СК, без підтвердження погіршення матеріального стану ОСОБА_1 , що, у свою чергу, не сприятиме належному забезпеченню його малолітнього сина, ОСОБА_3 , та інтересам такої дитини.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 9 серпня 2018 року по справі № 640/10064/16-ц.
При цьому суд вказує, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 16 вересня 2020 року по справі № 565/2071/19.
Таким чином суд, зважаючи на викладені обставини справи, вважає недоведеним зміни майнового стану позивача внаслідок його одруження та зміну місця несення служби, тому дійшов висновку, що ОСОБА_1 не довів перед судом підстави, передбачені ст. 192 СК, для зміни розміру аліментів, визначених судовим рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу по справі № 216/7705/14-ц.
Також суд зважає на те, що 29 січня 2026 року було ухвалено рішення Покровським районним судом міста Кривого Рогу, яким було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 на її утримання на час навчання аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 6 січня 2026 року та до закінчення навчання, однак не більше ніж до досягнення нею 23 років.
Крім того суд узяв до уваги ту обставину, що щомісячний дохід ОСОБА_2 становить 9500 грн., що не заперечувалось позивачем, що лише незначним чином перевищує мінімальну заробітну плату в Україні на 2026 рік (8647 грн. на місяць).
Отже, відповідно до наведеного вмотивування, враховуючи те, що ОСОБА_2  заперечувала проти зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання її із позивачем спільного сина, ОСОБА_4 , зважаючи на рівність прав дітей та встановлені обставини справи, для захисту прав отримувача аліментів та малолітнього ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду складено та підписано 4 лютого 2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: Д. О. Козлов