Справа №295/463/26
Категорія 156
3/295/528/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.01.2026 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Довгалюк Людмила Василівна, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України Азербайджану, РНОКПП відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
В С Т А Н О В И В :
05.01.2026 о 19 годині 50 хвилин у м. Житомир по вул. Покровська, 110 ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає дійсності, неприродня блідність обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі ОМСЦ ЖОР водій відмовився, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином засобами телефонного та поштового зв`язку, останньому направлено судову повістку за адресою місця його проживання, вказаною у протоколі, що повернулася на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат належним чином повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки (Постанова КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23).
Водночас інформація щодо всіх судових справ є у вільному доступі на офіційному веб-порталі «Судова влада України».
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Так, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до правової позиції, яка міститься у рішенні ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України», будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи.
Будучи обізнаним про складання щодо нього протоколів про адміністративні правопорушення, останній не вжив заходів щодо явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, заяву про відкладення слухання справи або розгляд справи у режимі відеоконференції, за інформацією щодо стану розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності до суду не звертався.
Враховуючи те, що відповідно до ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у справі матеріалів, обсяг яких є достатнім для прийняття рішення у справі.
Дослідивши письмові матеріали справи, відтворивши долучений до протоколу диск з відеофайлами, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшов наступного висновку.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Частиною 2 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
За змістом п. 2.5 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до статті 266 КУпАП та пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Отже, відмова водія від проходження огляду, зокрема, на стан наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції, є порушенням п. 2.5. ПДР та самостійною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не зважаючи на підстави такої відмови.
Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 559721 від 05.01.2026, у якому останній не висловив своєї незгоди з його змістом, направленням водія на огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 05.01.2026, постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 28.01.2025 стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, копією постанови постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6469529 від 05.01.2026, довідкою про отримання посвідчення водія на прав керування транспортними засобами від 17.01.2018, відтвореним відеофайлом із бодікамер поліцейських, із яких вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним транспортним засобом за вказаних у протоколі обставин та зафіксовано відмову водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та іншими матеріалами справи.
Зібрані докази, на переконання суду, отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений способами, є належними та допустимими, тому не викликають сумнівів у їх достовірності та істинності.
Доказів про оскарження дій або рішень працівників поліції у порядку статті 267 КУпАП, частин 1, 2 статті 286 КАС України до суду не надано.
Суддя неупереджено, всебічно та повно оцінивши всі наявні у справі докази, дійшов висновку, що своїми діями/бездіяльністю ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП (відмова водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння та керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року), вина особи доведена повністю.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, ЄСПЛ у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Враховуючи обставини та характер вчинених правопорушень, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, який вже притягався протягом року до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, проте, належних висновків для себе не зробив, що свідчить про недієвість застосування попередніх заходів впливу, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд дійшов висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортним засобом.
З огляду на те, що суду не надано доказів належності правопорушнику на праві власності автомобіля, який відповідно до протоколу належить іншій особі, суд не вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 додаткове стягнення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, у виді оплатного вилучення транспортного засобу.
Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 33-35, 40-1, ч. 2 ст. 130, ст.ст. 245, 251, 252, 256, 266, 280, 291, 294, 307, 308 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1  визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.
(Отримувач: ГУК у Житомир обл./Житомирська обл.; Код отримувача: 37976485; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA368999980313060149000006001; Код класифікації доходів бюджету: 21081300; Найменування коду класифікації доходів бюджету: Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави в особі ДСА України, судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
(Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/ 22030106; Код за ЄДРПОУ: 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106).
Роз`яснити особі, щодо якої застосоване адміністративне стягнення, що відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя 

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.