Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Єдиний унікальний номер №943/1966/25 
Провадження № 2/943/364/2026 

20 січня 2026 року м. Буськ

Буський районний суд Львівської області у складі судді Коса І.Б, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду в м. Буську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
в с т а н о в и в :
позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» через представника за довіреністю Алієву Нурай звернулося до суду із указаним позовом до  ОСОБА_1 , у якому просить стягнути із відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитними договорами на загальну суму в розмірі 73793,71 грн. та судовий збір у розмірі 3028 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 31 серпня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою  ОСОБА_1  укладено Кредитний договір №8241199, в силу якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти на умовах встановлених цим договором, які відповідачка зобов`язалася повернути та сплатити проценти за користування цим кредитом. Непогашена заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором становить загальну суму в розмірі 22590,00 грн. При цьому, 17 липня 2025 року права вимоги за цим Кредитним договором були відступлені первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» на користь позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» згідно Договору факторингу №17072025, за яким відповідно до Реєстру боржників №2 від 17.07.2025 року до цього Договору позивач набув права грошової вимоги до відповідачки  ОСОБА_1 в сумі 22590,00 грн. (основна сума боргу – 9000 грн.; заборгованість за відсотками – 10260 грн.; заборгованість за пенею, штрафами в сумі 3330 грн.). Крім того, 20 листопада 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою  ОСОБА_1  укладено Кредитний договір №961726965, в силу якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти на умовах встановлених цим договором, які відповідачка зобов`язалася повернути та сплатити проценти за користування цим кредитом. Непогашена заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором становить загальну суму в розмірі 17741,00 грн. При цьому, згідно Договору факторингу від 04 лютого 2025 року первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги вищевказаної заборгованості на користь ТОВ «Таліон Плюс», а в кінцевому підсумку за Договором факторингу №27/0225-01 від 27.02.2025 року від попереднього кредитора ТОВ «Таліон Плюс» згідно акту приймання-передачі Реєстру прав вимоги за цим договором №3 від 04.08.2025 до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до відповідачки  ОСОБА_1 за Кредитним договором №961726965 від 20.11.2024 року на загальну суму заборгованості в розмірі 17741,00 грн. (основна сума боргу – 5000 грн.; заборгованість за відсотками – 10241 грн. та неустойка в сумі 2500 грн.). Крім того, 14 листопада 2024 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачкою  ОСОБА_1  укладено Кредитний договір №73825332, в силу якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти на умовах встановлених цим договором, які відповідачка зобов`язалася повернути та сплатити проценти за користування цим кредитом. Непогашена заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором становить загальну суму в розмірі 21826,35 грн. При цьому, 27 березня 2025 року права вимоги за цим Кредитним договором були відступлені первісним кредитором ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» на користь позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» згідно Договору факторингу №27/03/25, за яким відповідно до Реєстру боржників №4 до цього Договору від 23.04.2025 року позивач набув права грошової вимоги до відповідачки  ОСОБА_1 в сумі 21826,35 грн. (основна сума боргу – 6825 грн.; заборгованість за відсотками – 1365 грн. та заборгованість за пенею у сумі 13636,35 грн.). Крім того, 03 листопада 2024 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачкою  ОСОБА_1  укладено Кредитний договір №8774594, в силу якого кредитор надав відповідачу грошові кошти на умовах встановлених цим договором, які відповідачка зобов`язалася повернути та сплатити проценти за користування цим кредитом. Непогашена заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить загальну суму в розмірі 11636,36 грн. При цьому, 27 березня 2025 року права вимоги за цим кредитним договором були відступлені первісним кредитором ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на користь позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» згідно Договору факторингу №27/03/25, за яким відповідно до Реєстру боржників №1 від 27.03.2025 року до цього Договору позивач набув права грошової вимоги до відповідачки  ОСОБА_1 в сумі 11636,36 грн. (основна сума боргу – 4000 грн.; заборгованість за відсотками – 11,60 грн., заборгованість за пенею у сумі 6736,36 грн. та комісія в сумі 888,40 грн.). Оскільки відповідачка добровільно не погасила спірну заборгованість за вищевказаними договорами кредиту, що стало приводом для звернення позивача до суду із указаним позовом, який представник позивача просить задовольнити.
Ухвалою суду від 16.10.2025 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки, яка не є підприємцем, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідачка  ОСОБА_1 своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву в установлений судом строк та спосіб не скористалася.
Ураховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із таких мотивів.
Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Відповідно до приписів ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Нормою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно статей 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України).
Крім того, в силу приписів статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом статей 629, 525, 612, 611 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).
Згідно частини першої статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ч. 1 ст. 517 ЦК України).
Судом встановлено, що 31 серпня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою  ОСОБА_1  укладено Договір про надання споживчого кредиту №8241199, в силу якого товариство надало відповідачу кредит на умовах встановлених цим договором у розмірі 9000 грн. строком на 360 днів, який відповідачка зобов`язалася повернути зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1% на день. 
Вказаний кредитний договір укладено між сторонами у формі електронного документа із використанням відповідачем електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «А1898» о 14:25:49 год. від 31.08.2024, що відповідає приписам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а перерахування кредитних коштів проведено на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 . Як убачається із наявного у матеріалах справи розрахунку боргу, що заборгованість за Кредитним договором №8241199 від 31.08.2024 року відповідачкою не погашена та становить загальну суму в розмірі 22590,00 грн. (основна сума боргу – 9000 грн.; заборгованість за відсотками – 10260 грн.; заборгованість за пенею, штрафами в сумі 3330 грн.).
Також, як убачається із матеріалів справи, що 17 липня 2025 року права вимоги за цим кредитним договором №8241199 від 31.08.2024 року були відступлені первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» на користь позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» згідно Договору факторингу №17072025, за яким відповідно до Реєстру боржників №2 від 17.07.2025 року до цього Договору позивач набув права грошової вимоги до відповідачки  ОСОБА_1 в сумі 22590,00 грн.
При цьому, відповідачкою не надано до суду доказів, які би спростовували наданий розрахунок заборгованості перед позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ», як новим кредитором у грошовому зобов`язанні відповідача, а також стороною відповідача не доведено належними доказами про відсутність такої заборгованості перед позивачем чи попереднім кредитором ТОВ «Авентус Україна». 
Відтак, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» (нового кредитора у зобов`язаннях) підлягають до часткового задоволення, зокрема, в частині стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором №8241199 від 31.08.2024 року в розмірі 19260 грн. (тіло кредиту та відсотки), окрім пені в сумі 3330 грн.
Крім того, судом встановлено, що 20 листопада 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою  ОСОБА_1  укладено Договір кредитної лінії №961726965, в силу якого товариство надало відповідачу кредит на умовах встановлених цим договором у розмірі 5000 грн. строком дисконтного періоду на 14 днів, що може продовжуватися, який відповідачка зобов`язалася повернути зі сплатою 0,98% на день. 
Вказаний кредитний договір укладено між сторонами у формі електронного документа із використанням відповідачем електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «4775» о 15:58:49 год. від 20.11.2024, що відповідає приписам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а перерахування кредитних коштів проведено на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 . Як убачається із наявного у матеріалах справи розрахунку боргу, що заборгованість за Кредитним договором №961726965 від 20.11.2024 року відповідачем не погашена та становить загальну суму в розмірі 17741,00 грн. (основна сума боргу – 5000 грн.; заборгованість за відсотками – 10241 грн. та неустойка в сумі 2500 грн.). 
Також, як убачається із матеріалів справи, що згідно Договору факторингу від 04 лютого 2025 року первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги вищевказаної заборгованості за цим кредитним договором на користь ТОВ «Таліон Плюс», а в кінцевому підсумку за Договором факторингу №27/0225-01 від 27.02.2025 року від попереднього кредитора ТОВ «Таліон Плюс» згідно акту приймання-передачі Реєстру прав вимоги за цим договором №3 від 04.08.2025 до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до відповідачки  ОСОБА_1 за Кредитним договором №961726965 від 20.11.2024 року на загальну суму заборгованості в розмірі 17741,00 грн.
При цьому, відповідачкою не надано до суду доказів, які би спростовували наданий розрахунок заборгованості перед позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ», як новим кредитором у грошовому зобов`язанні відповідача, а також стороною відповідача не доведено належними доказами про відсутність такої заборгованості перед позивачем чи попередніми кредиторами ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Таліон Плюс».
Відтак, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» (нового кредитора у зобов`язаннях) підлягають до часткового задоволення, зокрема, в частині стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором №961726965 від 20.11.2024 року в розмірі 15241 грн. (тіло кредиту та відсотки), окрім неустойки в сумі 2500 грн.
Крім того, судом встановлено, що 14 листопада 2024 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачкою  ОСОБА_1  укладено Кредитний договір №73825332, в силу якого товариство надало відповідачу кредит на умовах встановлених цим договором у розмірі 7000 грн. строком на 20 днів, який відповідачка зобов`язалася повернути зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,875% на день та одноразової комісії за надання кредиту в розмірі 15% від суми наданого кредиту. 
Вказаний кредитний договір укладено між сторонами у формі електронного документа із використанням відповідачем електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «86023» о 09:34 год. від 14.11.2024, що відповідає приписам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а перерахування кредитних коштів проведено на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 . Як убачається із наявного у матеріалах справи розрахунку боргу, що заборгованість за Кредитним договором №73825332 від 14.11.2024 року відповідачкою не погашена та становить загальну суму в розмірі 21826,35 грн. (основна сума боргу – 6825 грн.; заборгованість за відсотками – 1365 грн. та заборгованість за пенею у сумі 13636,35 грн.).
Також, як убачається із матеріалів справи, що 27 березня 2025 року права вимоги за цим кредитним договором були відступлені первісним кредитором ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» на користь позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» згідно Договору факторингу №27/03/25, за яким відповідно до Реєстру боржників №4 до цього Договору від 23.04.2025 року позивач набув права грошової вимоги до відповідачки  ОСОБА_1 в сумі 21826,35 грн. 
При цьому, відповідачкою не надано до суду доказів, які би спростовували наданий розрахунок заборгованості перед позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ», як новим кредитором у грошовому зобов`язанні відповідача, а також стороною відповідача не доведено належними доказами про відсутність такої заборгованості перед позивачем чи попереднім кредитором ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів». 
Відтак, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» (нового кредитора у зобов`язаннях) підлягають до часткового задоволення, зокрема, в частині стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором №73825332 від 14.11.2024 року в розмірі 8190,00 грн. (тіло кредиту та відсотки), окрім пені в сумі 13636,35 грн.
Крім того, 03 листопада 2024 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачкою  ОСОБА_1  укладено Договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8774594, в силу якого товариство надало відповідачу кредит на умовах встановлених цим договором у розмірі 4000 грн. строком на 30 днів, який відповідачка зобов`язалася повернути зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,75% на день та одноразової комісії за надання кредиту в розмірі 22,21% від суми наданого кредиту. 
Вказаний кредитний договір укладено між сторонами у формі електронного документа із використанням відповідачем електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «424266» о 12:41 год. від 03.11.2024, що відповідає приписам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а перерахування кредитних коштів проведено на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 . Як убачається із наявного у матеріалах справи розрахунку боргу, що заборгованість за Кредитним договором №8774594 від 03.11.2024 року відповідачкою не погашена та становить загальну суму в розмірі 11636,36 грн. (основна сума боргу – 4000 грн.; заборгованість за відсотками – 11,60 грн., заборгованість за пенею у сумі 6736,36 грн. та комісія в сумі 888,40 грн.).
Також, як убачається із матеріалів справи, що 27 березня 2025 року права вимоги за цим кредитним договором були відступлені первісним кредитором ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на користь позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» згідно Договору факторингу №27/03/25, за яким відповідно до Реєстру боржників №1 від 27.03.2025 року до цього Договору позивач набув права грошової вимоги до відповідачки  ОСОБА_1 в сумі 11636,36 грн. 
При цьому, відповідачкою не надано до суду доказів, які би спростовували наданий розрахунок заборгованості перед позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ», як новим кредитором у грошовому зобов`язанні відповідача, а також стороною відповідача не доведено належними доказами про відсутність такої заборгованості перед позивачем чи попереднім кредитором ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів». 
Відтак, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» (нового кредитора у зобов`язаннях) підлягають до часткового задоволення, зокрема, в частині стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором №8774594 від 03.11.2024 року в розмірі 4900,00 грн. (тіло кредиту та відсотки), окрім пені в сумі 6736,36 грн.
Отже, суд приходить до переконання про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» на загальну суму в розмірі 47 591,00 грн. (тіло кредиту, несплачені відсотки та комісії за кредитними договорами), оскільки саме на цю суму непогашена заборгованість відповідачем є належним чином підтвердженою представником позивача, яка в подальшому в порядку переуступки боргу на підставі договорів факторингу перейшла до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» від первісних кредиторів ТОВ «Авентус Україна», ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». 
Разом із тим, суд вважає, що не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині стягнення із відповідачки на користь позивача штрафних санкцій, а саме: пені та штрафу за Кредитним договором №8241199 від 31.08.2024 року в сумі 3330 грн., неустойки за Кредитним договором №961726965 від 20.11.2024 року в сумі 2500 грн., пені за Кредитним договором №73825332 від 14.11.2024 року в сумі 13636,35 грн. та пені за Кредитним договором №8774594 від 03.11.2024 року в сумі 6736,36 грн., виходячи із таких мотивів.
Відповідно до положень статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Як убачається із матеріалів справи, що згідно долучених до позовної заяви розрахунків заборгованості за Кредитним договором №8241199 від 31.08.2024 року представником позивача при нарахування загальної суми заборгованості позичальника  ОСОБА_1 по вищевказаному кредитному договору, серед іншого, нараховано пеню та штрафи в сумі 3330 грн., а також нараховані неустойка за Кредитним договором №961726965 від 20.11.2024 року в сумі 2500 грн., пеня за Кредитним договором №73825332 від 14.11.2024 року в сумі 13636,35 грн. та пеня за Кредитним договором №8774594 від 03.11.2024 року в сумі 6736,36 грн. (усього штрафних санкцій у сумі 26202,71 грн.), що суперечить п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, в силу якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 21 січня 2025 року справа №751/3052/23 виснував, що тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, зважаючи на запровадження 24 лютого 2022 року в Україні воєнного стану, що на сьогодні не припинений та не скасований, а кредитні договори були укладені під час дії воєнного стану (31.08.2024, 03.11.2024, 14.11.2024, 20.11.2024), а тому заявлені вимоги про стягнення із відповідача на користь позивача штрафних санкцій за вищевказаними кредитними договорами на загальну суму в розмірі 26202,71 грн., які нараховані під час дії воєнного стану, є незаконними та не можуть бути стягнутими.
Відтак, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості на загальну суму в розмірі 47 591,00 грн. (тіло кредиту, несплачені відсотки та комісії за кредитними договорами), оскільки саме на цю суму непогашена заборгованість відповідачем є належним чином підтвердженою представником позивача, яка в подальшому в порядку переуступки боргу на підставі договорів факторингу перейшла до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» від первісних кредиторів ТОВ «Авентус Україна», ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». 
Окрім того, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 3028 грн., що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, із відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становитиме 1952,82 грн. (47591/73793,71х3028).
Ураховуючи викладене, та керуючись статтями 2, 4, 8, 10, 11, 12, 13, 76, 77, 78, 81, 82, 89, 141, 178, 247, 259, 263, 264, 265, 273, 279, 352, 354, 355ЦПК України, суд, - 

у х в а л и в:
позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованість на загальну суму в розмірі 47 591,00 грн. (сорок сім тисяч п`ятсот дев`яносто одну гривень 00 копійок) та судовий збір у розмірі 1952,82 грн. (одну тисячу дев`ятсот п`ятдесят дві гривні 82 копійки). 
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Учасники справи:
Позивачка: ТОВ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, код ЄДРПОУ 35625014).
Представник позивача: Алієва Нурай (07400, м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2, поверх 4, РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя: І. Б. Кос