ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2026 року
м. Київ
справа № 707/2893/20
провадження № 61-12968св23
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,
учасники справи:
позивач - виконувач обов`язків керівника Черкаської окружної прокуратури прокуратури в інтересах держави в особі Будищенської сільської ради та Черкаського управління захисних масивів дніпровських водосховищ, 
відповідачі: Черкаська районна державна адміністрація Черкаської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області,
треті особи: Державна екологічна інспекція Центрального округу, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватні нотаріуси Черкаського міського нотаріального округу Фіщук Сергій Олексійович, Алєксєєва Інна Юріївна,
провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою заступника керівника Черкаської обласної прокуратури на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04 квітня 2023 року в складі судді Смоляра О. А. та постанову Черкаського апеляційного суду від 02 серпня 2023 року в складі колегії суддів: Карпенко О. В., Бородійчука В. Г, Нерушак Л. В.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2020 року виконувач обов`язків керівника Черкаської окружної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області та Черкаського управління захисних масивів Дніпровських водосховищ з позовом до Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Черкаській області), у якому просив:
визнати незаконним та скасувати розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 30 листопада 2015 року № 326 «Про затвердження проектів землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» в частині затвердження проекту землеустрою, надання у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером 7124986000:01:001:0036, площею 0,0517 га, що знаходиться в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва та віднесення її до категорії земель рекреаційного призначення;
визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію цієї земельної ділянки від 19 листопада 2015 року;
визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності серії СТА № 004461 від 21 грудня 2015 року, видане ОСОБА_1 на земельну ділянку;
скасувати державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку з одночасним припиненням речового права на неї.
та усунути перешкоди державі в особі Будищенської сільської ради та Черкаського управління захисних масивів дніпровських водосховищ у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом її повернення ОСОБА_2 .
На обґрунтування своїх вимог зазначав, що розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації № 326 від 30 листопада 2015 року затверджено проекти землеустрою та передано у приватну власність 13 громадян, у тому числі ОСОБА_1 , земельну ділянку з кадастровим номером 7124986000:01:001:0036, площею 0,0517 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сілської ради Черкаського району, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва, а пунктом 3 розпорядження земельну ділянку віднесено до категорії земель рекреаційного призначення.
14 грудня 2015 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на цю земельну ділянку, яку 30 січня 2016 року він відчужив на користь ОСОБА_3 . У свою чергу, ОСОБА_3 30 травня 2019 року продав земельну ділянку ОСОБА_4 , яка 16 квітня 2020 року продала її ОСОБА_2 .
Виділення спірної земельної ділянки відбулося із порушенням процедури, встановленої ЗК України та Законом України «Про державний земельний кадастр», Законом України «Про землеустрій», оскільки незаконно було змінено цільове призначення земельної ділянки, яка відноситься до земель водного фонду, зайнятих штучними водосховищами, та яка розташована в межах прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища.
Крім того, при прийнятті Черкаською районною державною адміністрацією оспорюваного розпорядження Черкаське управління захисних масивів дніпровських водосховищ, як титульний володілець спірної земельної ділянки, не надавало погодження на відведення її у власність, що є порушенням вимог частини другої статті 123 ЗК України.
Фактично спірним розпорядженням у приватну власність ОСОБА_1 передано частину гідротехнічної споруди Будище-Свидівської захисної дамби, що суперечить статтям 58, 59 ЗК України та порушує право власності держави на цю захисну гідроспоруду.
З огляду на те, що спірна земельна ділянка вибула з власності держави не з її волі, така земельна ділянка має бути повернута незаконним володільцем ОСОБА_2 на користь держави.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 04 квітня 2023 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 02 серпня 2023 року, у позові відмовлено.
Суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з недоведеності позову.
Прокурор не надав беззаперечних доказів того, що спірна земельна ділянка належить до земель водного фонду. Станом на час надання Черкаською районною державною адміністрацією дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , земельна ділянка відносилась до земель запасу, угіддя піски, без віднесення її до певної категорії земель.
Також суду не надано жодних доказів того, що Будище-Свидівська дамба взагалі є гідротехнічною спорудою.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У серпні 2023 року заступник керівника Черкаської обласної прокуратури подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04 квітня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 02 серпня 2023 року й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Підставами касаційного оскарження зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суди застосували норми права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 15 травня 2018 року в справі № 372/2180/15- ц, від 22 травня 2018 року в справі № 469/1203/15-ц, від 30 травня 2018 року в справі № 469/1393/16-ц, від 28 листопада 2018 року в справі № 504/2864/13- ц, від 12 червня 2019 року в справі № 487/10128/14-ц, від 11 вересня 2019 року в справі № 487/10132/14-ц, від 07 квітня 2020 року в справі № 372/1684/14-ц, від 30 червня 2020 року в справі № 19/028-10/13, від 15 вересня 2020 року в справі № 469/1044/17, від 19 січня 2022 року в справі № 707/1933/20, від 02 лютого 2022 року в справі № 707/1924/20, від 18 січня 2023 року в справі № 580/1300/22, від 25 січня 2023 року в справі № 372/190/19, від 10 травня 2023 року в справі № 707/1919/20, від 14 червня 2023 року в справі № 707/1923/20; підстави, передбачені частиною третьою статті 411 ЦПК України.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди неповно з`ясували обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.
Не врахували, що спірна земельна ділянка належить до земель водного фонду за трьома ознаками: відноситься до штучного водосховища, перебуває у межах прибережної захисної смуги та 116-метрової технічно-експлуатаційної зони Будище-Свидівської захисної дамби. Вказана обставина доведена сукупністю зібраних у справі доказів, яким суди належної оцінки не надали.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 26 вересня 2023 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
06 листопада 2023 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
У касаційній скарзі заступник керівника Черкаської обласної прокуратури просить розгляд справи проводити в судовому засіданні за участі прокурора.
Оскільки попередній розгляд справи в суді касаційної інстанції проводиться без повідомлення учасників справи, немає підстав для задоволення клопотання позивача про розгляд справи в судовому засіданні з викликом учасників справи.
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Фактичні обставини, встановлені судами
Розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації від 04 серпня 2015 року № 222 «Про затвердження технічної документації землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки площею 4,3148 га в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, за межами населеного пункту, Черкаського району Черкаської області. Земельну ділянку площею 4,3148 га віднесено до земель запасу, вид угідь піски.
Висновком ГУ Держгеокадастру у Черкаській області про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 30 жовтня 2015 року № 32-28-99.5-1788, погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,0517 га, ОСОБА_1 у власність для індивідуального дачного будівництва в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, за межами населеного пункту.
Зі змісту пояснювальної записки до проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки загальною площею 0,0517 га в приватну власність для індивідуального дачного будівництва встановлено, що земельна ділянка знаходиться в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, за межами населеного пункту.
Згідно з довідкою з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем), земельна ділянка за цільовим призначенням відноситься до земель запасу (згідно з розпорядженням від 04 серпня 2015 року № 222), у розрізі угідь відкриті землі без рослинного покриву або з незначним рослинним (пісок).
Проектом землеустрою земельну ділянку відведено в землі рекреаційного призначення. Код цільового призначення визначено як для індивідуального дачного будівництва. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає погодженню з відділом регіонального розвитку, містобудування та архітектури Черкаської районної державної адміністрації та з управлінням Держгеокадастру в Черкаському районі Черкаської області.
Розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації № 326 від 30 листопада 2015 року «Про затвердження проектів землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» затверджено проекти землеустрою та передано в приватну власність 13 громадян, у тому числі ОСОБА_1 земельну ділянку, кадастровий номер 7124986000:01:001:0036, площею 0,0517 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, за межами населеного пункту для індивідуального дачного будівництва.
Пунктом 3 цього розпорядження земельну ділянку віднесено до категорії земель рекреаційного призначення.
14 грудня 2015 року здійснено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку.
Відповідно до висновку Черкаського відділення КНДІСЕ від 30 серпня 2017 року № 402/912-925/17-23 за результатами проведення комплексної земельно-технічної, оціночно-земельної експертизи та експертизи з питань землеустрою, наданого ОСОБА_2 за результатами ознайомлення на розголошення даних досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 42016251010000054 від 12 серпня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 364 КК України, відстань від урізу води Кременчуцького водосховища на річці Дніпро станом на 12 січня 2017 року (у меженний період найменша водність) до земельної ділянки, кадастровий номер 7124986000:01:001:0036, знаходиться в межах 108,8-113 м та не знаходиться в нормативних розмірах, передбачених для прибережної смуги Кременчуцького водосховища на річку Дніпро. 
Згідно з листом Державного агентства водних ресурсів України від 16 червня 2020 року № 3379/3/4/11-20, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розташованих в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, за межами населеного пункту, Держводагенством та сектором у Черкаській області Держводагенства не погоджувалися.
Листом Черкаського управління захисних масивів дніпровських водосховищ Міжрегіонального офісу захисних масивів дніпровських водосховищ Державного агентства водних ресурсів України № 348/13 від 12 червня 2020 року повідомлено, що спірна земельна ділянка розташована на верхньому укосі Будище-Свидівської захисної дамби, яка є об`єктом державної власності.
Відповідно до листа ГУ Держгеокадастру у Черкаській області № 10-23-0.9- 4671/2-20 від 19 червня 2020 року документація із землеустрою щодо спірної земельної ділянки на проведення експертизи не надходила.
Згідно з листом ГУ Держгеокадастру у Черкаській області № 10-23-0.4-4752/2- 20 від 23 червня 2020 року, за інформацією Міськрайонного управління у Черкаському районі та в місті Черкаси, відповідно до державної статистичної звітності (форма 6-зем «Звіт про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності») земельна ділянка з кадастровим номером 7124986000:01:001:0036 сформована за рахунок частини загального масиву 4,3148 га, та розташована в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, за межами населеного пункту. Станом на 01 січня 2015 року обліковувалась як землі загального користування (у розрізі угідь - штучні водосховища). Станом на 31 грудня 2015 року обліковувалась як землі запасу (у розрізі угідь - піски) на підставі розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 04 серпня 2015 року № 222. Станом на 01 січня 2005 року та на 01 січня 2010 року обліковувалася як землі загального користування (у розрізі угідь - штучні водосховища).
Зі змісту листів Черкаського управління захисних масивів дніпровських водосховищ Міжрегіонального офісу захисних масивів дніпровських водосховищ Державного агентства водних ресурсів України № 405/13 від 06 липня 2020 року та № 420/13 від 21 липня 2020 року, з огляду на публічну кадастрову карту, земельна ділянка з кадастровим номером 7124986000:01:001:0036 розташована в межах прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища. Технічно-експлуатаційна зона дамби має ширину 116,0 м від гребня дамби в сторону Кременчуцького водосховища, де заборонена будь-яка господарська діяльність.
Відповідно до листа ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» № 10-28-0.5-1272/2-20 від 22 липня 2020 року, спірна земельна ділянка перебуває в межах експлуатаційної зони Будище-Свидівської захисної дамби, що підтверджується план-схемою розміщення спірної земельної ділянки та визначення по відношенню до неї 116-метрової технічно-експлуатаційної дамби.
Згідно з висновком експерта Державного науково-дослідного експертно- криміналістичного центру МВС України від 07 квітня 2021 року № СЕ-19- 20/19419-ЗТ за результатами дослідження рельєфу місцевості, де розташована спірна земельна ділянка, берегова лінія значно віддалилась від нижньої лінії штучного укосу захисної дамби, тому експертами проведено додатковий аналіз змін рельєфу за допомогою супутникових знімків. Аналіз останніх за 2014-2019 роки, отриманих з відкритих джерел «Google Earth Pro» показав, що в період з 2014 по 2016 роки змін рельєфу не виявлено. У 2017 році чітко виражені водні плеса. Експертом зауважено, що в 2018-2019 роках видимі значні зміни ландшафту місцевості .Встановлено, що спірна земельна ділянка розташована у 100 метровій смузі від позначки нормального підпірного рівня урізу води Кременчуцького водосховища. Водночас надати відповідь на питання, чи знаходиться спірна земельна ділянка в межах прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища неможливо, оскільки відсутні відомості щодо встановлення прибережних захисних смуг та відповідно і меж встановлених прибережних захисних смуг.
Відповідно до висновку Черкаського відділення КНДІСЕ від 08 липня 2022 року № 1263/1297-1298/22-23, відстань від урізу води Кременчуцького водосховища на річці Дніпро станом на 01 березня 2017 року (у меженний період найменша водність) до земельної ділянки, кадастровий номер 7124986000:01:001:0036, знаходиться в межах 121,5-123,3 м та не знаходиться в нормативних розмірах, передбачених для прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища на річці Дніпро. Спірна земельна ділянка не знаходиться в межах Будище- Свидівоцької захисної дамби.
Згідно з запискою по відводу земель під будівництво Будище-Свидівоцької дамби, у відповідності до постанови Ради Міністрів СРСР від 25 березня 1954 року про будівництво Кременчуцької гідроелектростанції на річці Дніпро Українським відділенням інституту «Гідроенергопроект» зіставлено проектне завдання Кременчуцьке EEC, яке затверджено Міністерством Електростанцій СРСР, протокол рішення Колегії МЕС № 25 від 18 вересня 1954 року, Радою Міністрів СРСР, розпорядження № 7569-3 від 01 листопада 1955 року й постанова Ради Міністрів УРСР № 1135 від 14 вересня 1956 року, з відміткою нормального підпорного горизонту води 81,0 м.
Відповідно до Водогосподарського паспорту Кременчуцького водосховища, до захисних споруд на Кременчуцькому водосховищі відноситься й Будище- Свидівська дамба, що розташована в селі Василица - село Свидівок, село Лозовок - село Будище.
Згідно з паспортом технічного стану споруди Будище-Свидівської дамби, Будище-Свидівський масив розташований на правому березі річки Дніпро в межах Черкаського району Черкаської області в хвостовій частині водосховища. З заходу його обмежує річка Вільшанка, зі сходу - зближуючий з річкою Дніпро виступ високої четвертої тераси. У зв`язку з тим, що при проектуванні дамби використовувались високі елементи рельєфу місцевості, вона розділена на чотири ділянки. По капітальності споруда відноситься до 4 класу. Довжина дамби 16,7 км.
Будище-Свидівська дамба, загальною протяжністю 16,7 км, знаходиться на балансовій приналежності нерухомого майна в оперативному управлінні Черкаського УЗМДВ Дахнівської дільниці, що підтверджується довідкою Черкаського управління захисних масивів Дніпровських водосховищ від 13 червня 2022 року та витягом з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна від 29 червня 2022 року № 10-15-7947.
16 квітня 2020 року право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 7124986000:01:001:0036, зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16 квітня 2020 року
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Частинами першою, другою статті 4 ЦПК України встановлено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Статтею 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Статями 19, 20 ЗК України передбачено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, зокрема на землі водного фонду. Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.
Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання відповідно до статті 21 ЗК України недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо.
Частиною першою статті 58 ЗК України та статтею 4 ВК України (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів; береговими смугами водних шляхів; штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів.
Чинним законодавством установлено особливий правовий режим використання земель водного фонду.
Статтею 59 ЗК України передбачено обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність та встановлено можливість використання таких земель для визначених цілей на умовах оренди.
Згідно з пунктом «ґ» частини третьої статті 83 ЗК України землі водного фонду, що належать до земель комунальної власності, взагалі не можуть передаватись у приватну власність, крім випадків, передбачених законодавством.
Випадки передачі земель водного фонду до приватної власності, зокрема громадян, передбачені положеннями частини другої статі 59 ЗК України.
Громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми (частина друга статті 59 ЗК України).
Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і річкового транспорту в порядку, встановленому законом (частина четверта статті 59 ЗК України).
За положеннями статті 60 ЗК України та статті 88 ВК України уздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.
Прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється.
Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених ВК України.
Отже, за змістом зазначених норм права землі під водними об`єктами загальнодержавного значення, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки) і каналами; іншими водними об`єктами; підземними водами та джерелами; внутрішніми морськими водами та територіальним морем, як землі, зайняті водним фондом України, а також прибережні захисні смуги вздовж річок (у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не могли передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 12, частина перша статті 81 ЦПК України).
Відповідно до частини першою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Перевіривши надані сторонами докази та надавши їм належну оцінку, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що станом на час надання Черкаською районною державною адміністрацією дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , вказана земельна ділянка відносилась до земель запасу, угіддя піски, без віднесення її до певної категорії земель, тобто не відносилась до земельно водного фонду.
Віднесення оскаржуваним розпорядженням спірної земельної ділянки до категорії земель - землі рекреації, не є зміною цільового призначення земель водного фонду, оскільки спірна земельна ділянка була сформована вперше шляхом затвердження проекту землеустрою розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації № 222 від 04 серпня 2015 року, яке не є предметом розгляду в цій справі.
За висновками експертів спірна земельна ділянка не знаходиться в нормативних розмірах, передбачених для прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища на річці Дніпро, а також не знаходиться в межах Будище-Свидівоцької захисної дамби. Вказані висновки позивач належними та допустимими доказами не спростував.
З огляду на викладене, установивши, що позивач не довів обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог, належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження належності спірної земельної ділянки до земель водного фонду не надав, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, зробив правильний висновок про відмову в позові.
Висновки судів не суперечать висновкам, викладеним Верховним Судом у наведених у касаційній скарзі постановах.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки зводяться до необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив
Висновки за результатом розгляду касаційної скарги
Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх скасування.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, немає підстав для нового розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання заступника керівника Черкаської обласної прокуратури про розгляд справи в судовому засіданні з викликом учасників справи відмовити.
Касаційну скаргу заступника керівника Черкаської обласної прокуратури залишити без задоволення.
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04 квітня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 02 серпня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді: М. Ю. Тітов
А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко