ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
26 січня 2026 року справа №200/4733/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, адвоката Дзіся Андрія Романовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року у справі № 200/4733/25 (головуючий суддя І інстанції – Троянова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною відмову відповідача у зарахуванні до пільгового стажу на підземних роботах за Списком № 1 періоду навчання з 01.09.1977 по 27.06.1981 та періоду проходження строкової військової служби з 11.11.1981 по 21.10.1983; 
- зобов`язати відповідача перерахувати та виплачувати пенсію відповідно до статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” починаючи з 28.03.2025, зарахувавши період навчання з 01.09.1977 по 27.06.1981 та період проходження строкової військової служби з 11.11.1981 по 21.10.1983 до пільгового стажу на підземних роботах за Списком № 1 з повним робочим днем в шахті, що дає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах у розмірі згідно Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” від 02.09.2008 № 345-VI.
В обґрунтування позову зазначив, що з 25.06.2012 отримує пенсію за віком на пільгових умовах, призначену відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону № 1058.
Відповідачем не зараховано до пільгового стажу позивача період навчання з 01.09.1977 по 27.06.1981 та період проходження строкової військової служби з 11.11.1981 по 21.10.1983.
Відповідач листом від 24.04.2025 протиправно відмовив у зарахуванні вищевказаних періодів до пільгового стажу позивача за Списком № 1.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, викладене в листі від 24.04.2025 № 9437-7350/К-02/8-0500/25 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 01.04.2025 перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 1 період навчання в Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1977 по 27.06.1981.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 726,72 грн.
Не погодившись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги відповідача.
Період навчання у Селидівському гірничому технікумі навчання з 01.09.1977 по 27.06.1981 правомірно не зараховано позивачу до пільгового стажу, оскільки Селидівський гірничий технікум не відноситься до професійно технічних навчальних закладів, час навчання в яких зараховується до пільгового стажу. 
Також в трудовій книжці позивача відсутній запис щодо періоду його навчання.
Також суд першої інстанції безпідставно зобов`язав пенсійний орган здійснити перерахунок пенсії позивача на майбутнє.
Не погодившись з рішенням, представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги представника позивача.
Статус навчального закладу слід визначати з огляду на законодавство, що діяло на час навчання особи. Селидівський гірничий технікум на час навчання позивача відносився до закладів професійної (середньої спеціальної) освіти. Після закінчення навчання позивач працював гірничим майстром підземним з повним робочим днем у шахті.. оскільки позивач після закінчення навчання працював на посаді за здобутою професією, перерва між закінченням навчання та днем зарахування на роботу не перевищувала три місяці, тому період навчання позивача з 01.09.1977 по 27.06.1981 підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком № 1.
Суд першої інстанції безпідставно зазначив, що строк строкової військової служби позивача зараховано до пільгового стажу, оскільки відповідачем зараховано строкову військову службу за Списком 31 для визначення права на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, тоді як позивач просить зарахувати цей період до пільгового стажу на підземних роботах за Списком № 1, що дає право на отримання пенсії за віком відповідно до Закону № 345.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП “Діловодство спеціалізованого суду”.
Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему “Електронний суд” матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі “Електронний суд”.
Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, розглядаючи апеляційні скарги в межах викладених доводів, встановив наступне.
Встановлені обставини справи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Димитровським МВ УМВС України в Донецькій області 01 березня 2002 року, РНОКПП НОМЕР_2 ).
25.06.2012 позивачу призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону № 1058.
Відповідно до диплому серії НОМЕР_3 від 27.06.1981 ОСОБА_1 в 1977 році вступив в Селидівський гірничий технікум та в 1981 році закінчив повний курс названого технікуму за спеціальністю будівництво гірничих підприємств. Рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 27.06.1981 позивачу присвоєно кваліфікацію гірничого техніка-шахтобудівника.
Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_4 від 24.03.1981 ОСОБА_1 проходив військову службу в лавах Радянської Армії у період з 11.11.1981 по 21.10.1983 (записи № 5-6).
За записами трудової книжки серії НОМЕР_4 від 24.03.1981 ОСОБА_1 у період з 21.11.1983 по 14.01.1991 працював на посаді гірничого майстра з повним робочим днем у шахті.
Як свідчить розрахунок стажу позивача, період навчання з 01.09.1977 по 27.06.1981 зараховано до страхового стажу, проте не зараховано до пільгового стажу, період військової служби з 11.11.1981 по 26.10.1983 зараховано до страхового стажу та до пільгового стажу за Списком № 1 для визначення права на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону № 1058.
Загальний пільговий стаж позивача, з урахуванням періоду строкової служби становить 11 років 10 місяців 10 днів.
Представник позивача звернувся до відповідача із заявою від 28.03.2025 про перерахунок пенсії, відповідно до якої просив здійснити перерахунок та виплату пенсії, зарахувавши до пільгового стажу періоди з 01.09.1977 по 27.06.1981 та з 11.11.1981 по 21.10.1983 за Списком № 1.
За наслідками розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надало відповідь листом від 24.04.2025 № 9437-7350/К-02/8-0500/25, що пільговий стаж за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії складає 11 років 10 місяців 10 днів, в тому числі військова служба – 1 рік 11 місяців 11 днів. Отже, строкова служба зараховано за Списком № 1 для визначення права на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону № 1058. Період навчання з 01.09.1977 по 27.06.1981 в Селидівському гірничому технікумі зараховано до страхового стажу. Віднесення періоду навчання у технікумах до пільгового стажу чинним законодавством не передбачено. 
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що при вирішенні питання зарахування до пільгового стажу позивача періоду навчання до спірних правовідносин має застосовуватись законодавство чинне на момент їх виникнення. З огляду на приписи законодавства, чинного на час навчання позивача, цей період підлягає зарахуванню до пільгового стажу ОСОБА_1 .
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо зарахування до пільгового стажу періоду проходження позивачем строкової служби, суд встановив, що цей період зарахований до пільгового стажу позивача за Списком № 1.
Оцінка суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. 
Статтею 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 5 листопада 1991 року № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі – Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Згідно з приписами статті 32 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки “Про освіту” № 1060-ХІІ від 23 травня 1991 року (далі – Закон № 1060-ХІІ), який введений в дію 26 червня 1991 року (в редакції, яка була чинною до 06 вересня 2014 року) професійними навчально-виховними закладами є: професійно-технічне училище; професійні училища різних рівнів.
Професійні навчально-виховні заклади можуть мати денні, вечірні відділення, входити до різних типів комплексів, об`єднань (професійно-технічне училище-радгосп, професійно-технічне училище-завод тощо).
Професійні навчально-виховні заклади здійснюють підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації громадян за державним замовленням, а також за договорами з підприємствами, установами, організаціями, окремими громадянами.
Професійні навчально-виховні заклади можуть мати одне або декілька базових підприємств (об`єднань, організацій), для яких вони готують робітничі кадри і відносини з якими регулюються на основі договорів.
Учні державних професійних навчально-виховних закладів з терміном навчання десять і більше місяців перебувають на повному утриманні держави.
Випускникам професійно-технічного училища та інших професійних училищ різних рівнів присвоюється робітнича професія певної кваліфікації відповідно до набутої освіти, кваліфікаційних умінь і навичок.
Статтею 34 Закону № 1060-ХІІ, до вищих навчальних закладів були віднесені технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.
Постановою Верховної Ради Української РСР від 04 червня 1991 року № 1144-ХІІ “Про порядок введення в дію Закону Української РСР “Про освіту”:
1. Введено в дію Закон Української РСР “Про освіту” з дня його опублікування, а частину третю статті 11 і статтю 39 - з 1 серпня 1991 року; статті 18 і 19 - з 1 вересня 1991 року; статтю 12, частину п`яту статті 48 у питанні нових умов оплати праці учнів професійно-технічних училищ, частину першу статті 57 у питанні обсягів фінансування наукових досліджень - з 1 січня 1992 року; частину третю статті 27 - з 1 липня 1992 року, статті 24, 36, 37 в частині, що стосується нових документів про освіту та нових кваліфікацій і наукових ступенів, - з 1 вересня 1992 року; останній абзац частини першої статті 52 - з 1 січня 1993 року.
2. До приведення законодавства Української РСР у відповідність із Законом Української РСР “Про освіту” чинні законодавчі та інші нормативні акти Української РСР застосовуються, якщо вони не суперечать цьому Закону.
3. Закон Української РСР “Про освіту” застосовується до правовідносин в галузі освіти, що виникли після введення в дію Закону. У правовідносинах в галузі освіти, що виникли до введення в дію цього Закону, права й обов`язки, які виникнуть після введення його в дію, визначаються відповідно до цього Закону.
Як свідчать матеріали справи позивач навчався в Селидівському гірничому технікумі у період з 01 вересня 1977 року по 27 червня 1981 року, тобто, до прийняття та набрання чинності Законом України “Про професійно-технічну освіту” від 10 лютого 1998 року.
Отже, до спірних правовідносин має застосовуватись законодавство чинне на період навчання позивача у технікумі, а саме – Закон УРСР «Про народну освіту» від 28.06.1974 року № 2778 ( далі – Закон № 2778, в редакції, чинній на час навчання).
Відповідно до статті 49 Закону № 2778 середня спеціальна освіта здійснюється в технікумах, училищах та інших навчальних закладах, віднесених у встановленому порядку до середніх спеціальних навчальних закладів.
Згідно зі статтею 51 Закону № 2778 головними завданнями середніх спеціальних навчальних закладів, зокрема, є підготовка кваліфікованих спеціалістів із середньою спеціальною і загальною середньою освітою, які володіють необхідними теоретичними знаннями і практичними навичками за спеціальністю; постійне вдосконалення якості підготовки спеціалістів з урахуванням вимог сучасного виробництва, науки, техніки, культури і перспектив їх розвитку.
На підставі статті 53 Закону № 2778 практика учнів середніх спеціальних навчальних закладів є складовою частиною навчально-виховного процесу, в результаті якої учні набувають навичок роботи як спеціалісти, а з технічних і сільськогосподарських спеціальностей, крім того, - кваліфікації з однієї з робітничих професій.
Як визначено статтею 54 Закону № 2778 особам, які закінчили середні спеціальні навчальні заклади, присвоюється кваліфікація відповідно до здобутої спеціальності.
Отже, середня спеціальна освіта мала на меті підготовку кваліфікованих робітників робітничих професій.
Відповідно до підпункту “з” частини першої пункту 109 розділу VIII постанови Ради Міністрів СРСР “Про затвердження Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій” від 03 серпня 1972 року № 590 крім роботи в якості робітника або службовця до загального стаж роботи зараховується також: навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т. д.) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, з підвищення кваліфікації і з перекваліфікації.
Згідно з підпунктом “з” частини першої пункту 109 розділу VIII Постанови Ради Міністрів СРСР “Про затвердження Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій” від 03 серпня 1972 року № 590 крім роботи в якості робітника або службовця до загального стаж роботи зараховується також: навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т. д.) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, з підвищення кваліфікації і з перекваліфікації.
На підставі частини третьої пункту 109 розділу VIII постанови Ради міністрів СРСР № 590 від 03 серпня 1972 року при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (підпункти “а” і “б” пункту 16), і пенсій у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсій по старості робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт “в” пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах “к” і “л”, прирівнюються за вибором особи яка звернулася за призначенням пенсії або до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду. Період, зазначений у підпункті “з”, прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.
Відповідно до частини першої статті 38 Закону № 103/98-ВР час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Аналіз наведених вище правових норм свідчить, що час навчання у закладі професійної (середньої спеціальної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. 
Позивач навчався в Селидівському гірничому технікумі у період з 01 вересня 1977 року по 27 червня 1981 року, йому присвоєно кваліфікацію гірничого техніка-шахтобудівника.
З 19 серпня 1981 року по 26 жовтня 1981 року позивач працював гірничим майстром підземним з повним робочим днем у шахті, цей період відповідачем зараховано до пільгового стажу за Списком № 1.
Отже, позивач після навчання працював на посаді, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах - гірничим майстром підземним, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком № 1 період навчання ОСОБА_1 у Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1977 по 27.06.1981.
Щодо зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періоду проходження позивачем строкової служби в армії з 11.11.1981 по 21.10.1983 суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 56 Закону України “Про пенсійне забезпечення” у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України “Про загальний військовий обов`язок і військову службу” від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з абзацом 2 пункту 1 статті 8 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (в редакції станом на дату проходження позивачем військової служби) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.
Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фактом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України “Про пенсійне забезпечення” або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 
Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.
Оскільки позивач до призову на строкову військову службу (11.11.1981), працював з 19 серпня 1981 року по 26 жовтня 1981 року гірничим майстром підземним з повним робочим днем у шахті, тому час проходження позивачем строкової військової служби має бути зарахований до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Як свідчить розрахунок форми РС-право, відповідачем зараховано до пільгового стажу позивача за Списком № 1 військову службу (1 рік 11 місяців 11 днів), тобто період з 11.11.1981 по 21.10.1983 повністю врахований пенсійним органом до пільгового стажу позивача на підземних роботах за Списком № 1, що спростовує доводи представника позивача про його незарахування відповідачем до пільгового стажу ОСОБА_1 .
З огляду на вищевикладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком № 1 період проходження строкової військової служби.
Є неприйнятними доводи відповідача щодо безпідставного визначення судом першої інстанції обов`язку здійснити перерахунок пенсії позивача, оскільки відповідачем не враховано до пільгового стажу позивача період навчання ОСОБА_1 , а врахування цього періоду є наслідком перерахунку пенсії з визначенням загального періоду пільгового стажу позивача на підземних роботах за Списком № 1.
За таких обставин суд погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційних скарг є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для їх задоволення та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат по справі не здійснюється.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, адвоката Дзіся Андрія Романовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року у справі № 200/4733/25 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року у справі № 200/4733/25– залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 26 січня 2026 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 26 січня 2026 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв