Справа № 307/3748/25
Провадження № 2/307/1323/25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня 2026 року         м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області
у складі головуючої судді Сас Л.Р.,
секретар судового засідання Семко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України (за відсутності учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини,

встановив:

Представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Стан С.В. від імені позивачки 30 вересня 2025 року пред`явила до ОСОБА_2 позов про збільшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. 
В обґрунтування позовних вимог представник посилалася на те, що рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 липня 2010 року ухвалено стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 400, 00 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 04.06.2010 року та рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 07 лютого 2011 року шлюб між сторонами розірвано. 
З кожним роком виникають труднощі з матеріальним утриманням дитини, а відповідач відсторонився від участі у вихованні та утриманні сина, сплачує аліменти лише частково та не регулярно, хоча має реальну можливість сплатити аліменти у більшому обсязі. 
Позивачка ніде не працює, а неповнолітній син потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим, збільшуються потреби у розвитку та іншому утриманні сина. 
Стан здоров`я відповідача є добрим, він молодий за віком, користується автомобілем марки «Mitsubishi Outlander», а тому, на думку позивачки, спроможний сплачувати аліменти на утримання сина у більшому розмірі, а саме, в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000, 00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 
Крім того, зазначила, що на вихованні та утриманні у позивачки є ще одна дитина від іншого шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов. 
Оскільки утримання неповнолітнього сина потребує від позивачки значних зусиль та матеріальних витрат, а визначений у 2010 році розмір аліментів в сумі 400, 00 гривень на дитину з урахуванням зростання цін на споживчі товари і послуги, інфляцією, є недостатнім для забезпечення її фізичного, духовного розвитку та лікування, а також враховуючи те, що відповідач є молодою та фізично здоровою людиною вважає, що необхідно збільшити розмір стягуваних аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000, 00 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили.
Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку постановлено розглянути за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 27 листопада 2025 року та відкладено на 29 січня 2026 року.
Представник позивачки  ОСОБА_1 – адвокат Стан С.В. у судове засідання не з`явилася, представник подала заяву про розгляд справи за їх з позивачкою відсутності та підтримання позовних вимог.
Представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Сацик Р.В. подав відзив у якому просив розглядати справу за його відсутності та зазначив, що відповідач визнає позовні вимоги частково.
Зазначив, що відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою, під час перебування в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_3 .
Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 15.07.2010 з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі, у розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття.
Щодо тверджень позивачки про те, що вона ніде не працює, а неповнолітній син потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим, збільшуються потреби у розвитку та іншому утриманні сина, то вважає, що даний факт жодним чином не може бути підставою для збільшення розміру аліментів, які сплачує відповідач. 
Відсутність офіційного працевлаштування позивачки є наслідком її власного вибору та не свідчить про неможливість забезпечувати дитину. Позивачка є працездатною, здоровою особою, яка має усі можливості для здійснення трудової діяльності та отримання доходу.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, обов`язок утримання дитини покладається на обох батьків у рівних частках, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Тому фінансовий тягар забезпечення потреб дитини не може бути покладений виключно на одного з батьків, тоді як інший ухиляється від виконання свого обов`язку.
Таким чином, відсутність у позивачки офіційного доходу не є підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки кожен із батьків повинен брати рівну участь у матеріальному забезпеченні дитини, виходячи зі своїх можливостей та обставин.
Щодо посилання позивачки на наявність у відповідача автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», то такий є 2008 року випуску, тобто транспортному засобу вже 17 років і, враховуючи його технічний стан, рік випуску, відтак даний автомобіль не може вважатися предметом розкоші чи розкішним майном. Зазначений транспортний засіб є звичайним засобом пересування, який використовується для задоволення повсякденних побутових потреб, зокрема для поїздок містом та придбання необхідних речей.
Таким чином, посилання позивачки на наявність у відповідача зазначеного автомобіля як на обставину, що свідчить про високий рівень його матеріального забезпечення є безпідставним та необґрунтованим, оскільки володіння транспортним засобом такого року випуску не свідчить про наявність значних доходів чи розкоші. 
Окрім цього, не надано жодного доказу на підтвердження того, що автомобіль перебуває у користуванні чи власності відповідача.
Щодо стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття представник зазначив, що у відповідача від іншого шлюбу є ще двоє неповнолітніх дітей, на утримання яких згідно рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.
Відповідач на даний час не має офіційного місця роботи, що підтверджується довідкою ОК-5. 
Разом з тим, у сучасних економічних умовах офіційне працевлаштування є досить складним, зокрема у сфері, в якій відповідач має практичні навички та досвід.
Незважаючи на це, відповідач працює автомеханіком не офіційно, що приносить йому нестабільний дохід .
Однак, попри відсутність стабільного офіційного заробітку, відповідач сумлінно виконує свій обов`язок щодо утримання дітей, аліментні платежі він сплачує регулярно, без систематичних порушень. 
У випадку виникнення незначної заборгованості з об`єктивних причин, відповідач завжди намагається якнайшвидше її погасити, що свідчить про його відповідальне ставлення до виконання батьківських обов`язків.
У разі стягнення з відповідача аліментів у розмірі 3 000,00 грн. на утримання сина у відповідача виникне скрутне матеріальне становище.
Відповідач ніколи не відмовлявся від обов`язку утримувати дитину та сплачувати аліменти, проте в межах своїх можливостей.
Він власними силами намагається матеріально забезпечити сина та виконувати всі інші обов`язки, покладені на нього законом, які необхідні для належного утримання дитини.
До того ж вказані обов`язки покладені в такому ж обсязі і на позивачку, як на матір.
Відповідач не заперечує проти збільшення розміру аліментів та вважає справедливим їх підвищення до 1 600 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Відповідач розуміє, що попередній розмір аліментів - 400 грн. на місяць є недостатнім для забезпечення потреб дитини, тому виявляє готовність брати більшу участь у його матеріальному утриманні. 
Однак, слід врахувати, що розмір аліментів має бузи співмірним із реальними доходами та матеріальними можливостями відповідача. 
Оскільки, на сьогоднішній день відповідач сплачує аліменти ще на двох інших дітей від попереднього шлюбу, то разом це становить значну частину його доходу. 
У випадку, якщо розмір аліментів буде підвищено до 3 000 грн. щомісячно, це створить для відповідача надмірне фінансове навантаження, оскільки такий платіж стане непосильним з огляду на його нерегулярний та неофіційний дохід.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. 
Із копій паспорта та свідоцтва про народження видно, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 і його батьками записані  ОСОБА_2  та ОСОБА_6 ( а. с. 7 - 11, 18).
Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 07 лютого 2011 сторони розірвали шлюб, зареєстрований 28 лютого 2008 року ( а. с. 15). 
Із копії паспорта та свідоцтва про шлюб видно, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 24 березня 2015 року зареєстрували шлюб і після його державної реєстрації дружині присвоєно прізвище ОСОБА_9 ( а. с. 12, 17).
Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 липня 2010 року судом ухвалено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дитини – сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій суму у розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи із 04.06.2010 (а. с. 13, 14). 
Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Тячівським ВДВС у Тячівському районі Закарпатської області відомо, що станом на 23 вересня 2025 року у ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 2 022,00 грн. (а. с. 21).
Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.
Згідно частин 1 та 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище дитини;  стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;  наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;  наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;  доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;  інші обставини, що мають істотне значення
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі – в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» визначено, що у 2026 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років – 2 817 гривень;  дітей віком від 6 до 18 років – 3 512 гривень;
Отже, аліменти у розмірі 400 грн., які присуджені до сплати та 1 600 грн., які відповідач згідний сплачувати, є меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2025 року ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме, з 5 червня 2025 року до досягнення старшою дитиною повноліття (а. с. 48).
Із довідки форми ОК-5 реєстру Пенсійного фонду України вбачається, що відповідач ОСОБА_2 із 2016 року та станом на 2025 рік – офіційно не працевлаштований (а. с. 50-51).
Із долучених відповідачем платіжних інструкцій вбачається, що у період з 16 червня по 01 серпня 2025 року ОСОБА_2 здійснені перекази коштів у розмірі 2 120,00 грн., 4 235,00 грн. та 4 235,00 грн., де у графі призначення платежу зазначено: переказ власних коштів, сплата аліментів на утримання дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_11 за період, однак із таких не відомо кому саме були відправлені перекази, оскільки у даних квитанціях наявні лише записи про номер картки отримувача, без зазначення прізвища (а. с. 52 - 54).
Згідно довідки виданої Тячівським відділом державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області від 29 серпня 2025 року вбачається, що у ОСОБА_2 станом на 29 серпня 2025 року відсутня заборгованість зі сплати аліментів (а. с. 55).
Таким чином, при збільшенні розміру аліментів, судом враховано, що відповідач проживає окремо від дітей; з часу ухвалення рішення Тячівським районним судом Закарпатської області від 15 липня 2010 року зросли як ціни на матеріальні потреби так і прожитковий мінімум для дітей відповідного віку.
Також, судом враховано те, що хоча відповідач на даний час офіційно не працевлаштований, однак він підтвердив, що працює автомеханіком, є особою працездатного віку, доказів, які б свідчили про його незадовільний стан здоров"я в матеріалах справи відсутні.
Наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу не звільняє відповідача він передбаченого законом обов`язку щодо утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 .
Крім цього, згідно положень, закріплених у ст. 180 СК України обов`язок утримувати дітей є однаковим як для матері так і батька та виходячи із закріплених у ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд урахувавши вказані обставини, дійшов висновку про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 по 2 200 грн. щомісячно і до досягнення ним повноліття. 
У той час, вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання двох дитини у розмірі по 3000 гривень є завищеними та позивачкою не доведено можливість їх сплати відповідачем саме у такому розмірі.
Згідно роз`яснень, що містяться п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням 
законної сили. 
Згідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Ураховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про зміну розміру аліментів на підставі п. 3) ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 1 331,20 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов  ОСОБА_1  задовольнити частково.
Стягувати із  ОСОБА_2 , уродженця с. Угля, Тячівського району, Закарпатської області у користь  ОСОБА_1  аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 2 200,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
У решті частині позову про стягнення аліментів на дитину у розмірі по 800 грн. щомісячно відмовити за недоведеністю позовних вимог. 
Попередній виконавчий лист відкликати.
Стягнути із  ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 1 331,20 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
Позивачка:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка проживає за адресою:  АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .
Представник позивачки: ОСОБА_12 , АДРЕСА_2 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .
Представник відповідача: Сацик Роман Васильович, АДРЕСА_4 . 
Повне рішення складено 04 лютого 2026 року.

Суддя          Л.Р.Сас